Tervetuloa Isännän pöydässä -ohjelmaan. Olen Martti Ojares -
ja vieraanani tänään on Olli Leivo. Tervetuloa Olli. - Kiitoksia.
Olet Lahdessa syntynyt ja sieltä lähtenyt tähän maailmaan.
Kerro, millaiseen perheeseen synnyit ja mitkä olivat ensimmäiset vuotesi.
Synnyin perheeseen, jossa isä oli laboratoriossa töissä päällikkönä -
ja äiti oli entinen sotasairaanhoitaja. Hän oli perheenäiti.
Isä harrasti musiikkia.
Hän kävi välillä kaupunginorkesterissa avustamassa alttoviulun kanssa.
Välillä hän opetti teknisessä koulussa kemiaa.
Tuntuu, että isä oli vähän liiankin rasittunut.
Se johdatti myös sinun elämääsi, kun menit koulumaailmaan. - Kyllä.
Minulla on isosisko. Hän on minua kuusi vuotta vanhempi.
Lapsena me muutimme muutaman kerran.
Asuimme aika keskustassa -
ja myöhemmin muutimme Kiveriönkadulle, jossa asun edelleen.
Se on vanhempieni vanha asunto.
Minkälainen koti sinulla oli? Miten olivat hengelliset asiat?
Minulla ei ollut hengellisistä asioista kiinnostunut koti.
Äiti oli sen verran fiksu.
Hänen äitinsä ja luultavasti siskonsa ovat rukoilleet, -
että minä olisin Jumalan hyvässä hoidossa.
Olen kiitollinen siitä. Äidinisän veljiä oli elossa Vesannolla -
ja luulen, että he ovat muistaneet rukouksissa pientä Olli-poikaa.
Äiti opetti iltarukouksen. En tarkkaan tiedä, missä vaiheessa, -
mutta hän opetti minua rukoilemaan, että Jumala siunaa ja varjelee meitä, -
perhettä ja myöskin isovanhempia.
En ehkä silloin ymmärtänyt, mitä siunaaminen ja varjeleminen on, -
mutta uskollisesti rukoilin.
Kuten jo juttelimme, en ole koskaan epäillyt Jumalan olemassaoloa.
En silloin ollut jumalinen mies, mutta se jäi mieleen.
Myös tämmöinen tilanne jäi mieleen.
Oli kerran radio-ohjelma. Olin varmaankin 5- tai 6-vuotias.
Se oli kuunnelma Jeesuksen tekemästä ihmeestä.
Sanoin äidille, etten jaksa, ei kiinnosta.
Äiti sanoi: "Nyt kuuntelet sen."
Mutta se oli niin mielenkiintoinen ohjelma, että se jäi mieleen.
Siinä kuvattiin sokeaa, joka peseytyi Siiloan lammikossa -
ja yhtäkkiä hän näki: Ai tämmöisiä ovat ihmiset ja tällaisia ovat puut.
Muistan vieläkin sen ohjelman. Se oli Jumalan ohjelma minua varten.
Äiti ilmeisesti tajusi sen.
Tulee mieleen, että vaikka et tajunnut sitä ihmisviisaudella, -
Sana kuitenkin vaikutti niin, että se tarttui sinuun.
Kyllä se jäi mieleen.
Teini-ikä on ihmiselle haasteellinen paikka. Millainen se sinulla oli?
Kerron vielä yhden jutun lapsuudesta. Kuulin tarinan Samuelista, -
jolle Eeli ikään kuin puhui mutta ei puhunutkaan.
Eeli hoksasi: "Jumala kutsuu sinua."
Minulle tuli tilanne, jossa kuulin äidin kutsuvan minua -
ja menin kysymään: "Oliko sinulla jotain asiaa?"
Äiti sanoi: "En minä sinua kutsunut. Olet jostain muualta kuullut sen."
Ahaa, nyt Jumala kutsuu.
Muistan, että menin yksin huoneeseen ja sanoin rukouksessa: -
"Puhu Herra minulle nyt. Minä kuuntelen." Mitään ei tapahtunut.
Muistan sen suunnattoman pettymyksen.
Ihan selvästi kuulin, että joku kutsuu ja Jumala ei sanonut mitään.
Uskon, että Hän kuuli vilpittömän rukoukseni ja puhui myöhemmin.
Aivan. Mennään sitten teini-ikään.
Olin tyypillinen huliviliteini.
En ilkeä ollut tai sanotaan 'ilkeä ja ilkeä'.
Kyllä minä syntinen poika olin.
Minulle oli kuitenkin sen verran opetettu moraalia, -
etten lähtenyt varastamiseen -
tai kohtuuttomaan alkoholin käyttöön tai muuhun.
Meillä oli kiva porukka siellä, missä asuimme, -
tavallisia heppuja, jotka keksivät kaikenlaista kivaa.
Silloin uskonasiat eivät kiinnostaneet mutta rippikoulun jälkeen...
Jotain sieltä jäi ja kävin jopa seurakunnan raamattupiireissä, -
mutta kukaan ei kertonut, että pitäisi tulla uskoon.
Kysyin rippipastorilta sitä. Minulla oli oikein hyvä uskova kaveri, -
Juha Kauppinen, joka meni lähetystyöhön. Nyt on jo edesmennyt.
Kysyin: "Miksi siellä ei kerrottu, miten tullaan uskoon?"
Pastori katsoi minua hölmönä: "Eihän siellä muusta kerrottukaan."
Ei vaan mennyt jostain syystä minuun.
Lukiovaiheessa oli koulussa kristillinen kerho.
Markku Auramo kutsui minut sinne puoliväkisin. "Nyt tulet sinne."
Kiitos vaan Markku Auramolle, jos hän katsoo tätä.
Siellä oli oikein palava nuorimies, Kalervo Kulmala.
Hän kertoi, miten oli tullut uskoon ja tehnyt parannusta.
Tunnusti armeijassakin syntinsä. Oli varastanut jotain ja palauttanut.
Se puhutteli. Hän puhui David Wilkersonista, -
miten hän kohtasi jenginuoria.
Se puhutteli, koska Lahdessa oli jo silloin jengejä, -
jotka olivat väkivaltaisia. Minua pelotti välillä mennä kaupungille.
Siinä Nicky Cruz oli keskeinen.
On tehty elokuva ja on hän ollut täällä studiossakin.
Sitten tuli se päivä, jolloin halusin antaa elämäni Jeesukselle.
Kalervon kanssa keskustelin ja hän rukoili kanssani.
Siitä se sitten alkoi.
Miten koit sen lähiviikkoina?
Koin sen sillä tavalla, että ostin ison Raamatun.
Heti alussa tuli tärkeäksi, että Raamattu on kirja numero yksi.
Kesätöistä sain sen verran taskurahaa, -
että ostin Raamatun raamattukaupasta Lahdessa.
Aloin sitä lueskelemaan ja siinä vaiheessa tutustuin -
Kulmalan Kalervon kautta Operaatio Mobilisaatioon, -
eli OM:ään ja Kari Törmään.
Kari oli rohkaiseva kaveri siinä vaiheessa.
Kun tulin uskoon, -
olin edelleen itseään täynnä oleva röyhkeä teini.
Eräs koulukaveri aikanaan kertoi, että hän tuli uskoon, -
koska minä olin tullut uskoon. Koulussa kerroin aamunavauksissa.
Näin jälkeenpäin oikein hävettää.
Miten hän on minussa nähnyt esimerkin, kun olin täysi hulivili.
Herra tekee isoja asioita.
Hän tekee ihmeitä salatullakin tavalla. - Kyllä.
Tämän ystävän lapsenlapsia olen koulussa opettanut.
Nämä mainitsemasi henkilöt -
ovat olleet aikamoisia legendoja kristillisessä kentässä.
Esimerkiksi Kari Törmä. Hänen jälkiään on hyvin paljon Suomessa.
Kari oli hyvin läheinen ystävä vielä viimeisinä vuosina.
Se oli menetys, että hän lähti pois.
Naapuritalossa asui myös aika tunnettu kaveri, Matti Leisola.
Hänen kanssaan kuljin opiskeluaikana Lahden ja Helsingin väliä.
Hän auttoi minua aika paljon pro gradu -työssä.
Tein sen kemiallisesta evoluutiosta. Se oli kritiikkiä evoluutiohömpälle.
Leisola on eräänlainen pioneeri tässä tiedemaailmassa.
Ei ainoastaan Suomessa vaan kansainvälisesti.
Hän oli aluksi kaikkea muuta kuin Jeesuksen seuraaja.
Kun hän tuli uskoon, kaikki muuttui.
Siinä kävi niin, että minä tulin ensin uskoon.
Kun olin pohdiskelija, matemaatikko ja muuta, -
niin Leisola oli aivan hämmästynyt: -
"Miten järkevä kaveri, kuten Olli, tulee uskoon?"
Sitten hän alkoi tutkia Raamattua ja hengellisiä kirjoja.
Isäsi ikään kuin näytti tietä kemiaan ja muuhun sellaiseen.
Ohjasiko se sinun ainevalintaasi?
Tavallaan olin aina kiinnostunut luonnontieteestä.
Lapsena keräsin hyönteisiä siskolle -
ja tykkäsin, kun koulussa kerättiin ne kasvit. Eläintiede kiinnosti.
Kun yläasteella, silloin keskikoulussa, tuli kemia, se oli mielenkiintoista.
Kyllä ajattelin, että luonnontieteen puolelle lähden.
Kun ajattelee oppikoulun ja lukion biologian opetusta, -
niin silloin, kun olit nuori, -
ei evoluutioteoria ollut niin pinnalla kuin tänä päivänä.
Kyllä sitä oli mutta minulla ei ollut siihen kritiikkiä.
Törmän Kari alkoi siitä kertomaan -
ja näytti Saarnivaaran ensimmäisiä teoksia, -
ensimmäistä kritiikkiä Suomessa.
Siinä kivi putosi sydämeltä: Raamattu on sittenkin totta näissä asioissa.
Sittenhän Matti teki sellaisen monisteen 70-luvun puolivälin tienoilla.
Sen nimi oli "Evoluutio, sattuman uskonto".
Se monistettiin kirjapainossa, jossa yksi kaveri oli töissä.
Se aiheutti myrskyn.
Se evoluutio oli sellainen pyhä lehmä, ettei sitä saanut mennä sorkkimaan.
Olet ollut lukion opettajana kymmeniä vuosia.
Aineesi ei ole biologia tai nämä asiat vaan matematiikka, fysiikka ja kemia.
Kuitenkin opettajainhuoneessa ja tiedemaailman sisällä -
olet törmännyt tähän.
Millä tavalla sinun opettajantyötä sävytti tämä uskossa oleminen?
No, sanotaan näin...
Olin ensin teollisuudessa töissä kymmenen vuotta.
Sitten se firma myytiin ja ajattelin hakea jotain muuta.
Minun kummitytön äiti sanoi: "Lähde auskultoimaan opettajaksi."
Menin vuodeksi opiskelemaan Helsinkiin, -
että on takaportti mennä kouluun.
Se olikin niin mielenkiintoista, että halusin lähteä kouluun.
Se oli hyvä koulutus.
Siitä eteenpäin olin koulussa ja pidin aamunavauksia.
Päätin, että haluan aina aamunavauksissa kertoa, -
että Jeesus haluaa kohdata ihmisen ja antaa synnit anteeksi.
Hän vapaaehtoisesti kutsuu.
Meillä on mahdollisuus vastata kutsuun tai mennä ikiomaa tietä.
Tein sitä 30 vuotta.
Myöhemmin, kun pidin aamunavauksia, -
sain nuhteita: "Pidät liian kristillisiä aamunavauksia."
Ei sellaisia olisi kai saanut pitää.
Juuri oli tullut asetus, että koulussa saa pitää aamunavauksen -
ja jopa ruokarukouksen.
Tein kirjallisen lapun, kirjoitin rehtorille, -
että tämmöinen asetus on tullut.
Meillä on uskonnonvapaus, sananvapaus ja mielipiteenvapaus.
Minulla on oikeus kertoa mielipiteeni.
Kolmanneksi kerroin, että korostan aina, että tämä on vapaaehtoista.
Jeesus aina kutsuu.
Neljänneksi kerroin, että oppilaat osaavat ihan hyvin olla kuuntelematta.
Se on nähty matematiikan tunnilla monta kertaa.
Sitten totesin, että joitakin se loukkaa.
Kysyin, miksi kukaan ei koskaan minulta kysynyt, -
kuinka paljon ateistiset aamunavaukset loukkaavat minua.
Tämä loukkaaminen on vain yhdensuuntaista.
Tämä on todella merkittävä asia, -
kun puhutaan tasa-arvosta ja tällaisista asioista.
Kristittyjä saa haukkua niin paljon kuin haluaa. Se ei loukkaa ketään.
Paitsi niitä kristittyjä. - Aivan.
Uteliaisuudesta kysyn, miten opettajainhuoneessa suhtaudutaan, -
kun siellä on koko kirjo? - Siellä on koko kirjo.
Koen, että niiltä opettajilta, -
joilla on esim. joogaan perustuva pohja, tuli se hyökkäys.
Ateistikaveri saattoi tuumata: "Hyvä juttu. Kiva, kun kerroit."
Huomasin, että oli ihmisiä, jotka kokivat hyvänä, -
että puhui asioita suoraan, ja niitä, jotka närkästyivät.
Ei minua varsinaisesti vaiennettu.
Jos ajatellaan, ketkä Suomessakin kristittyjä vainoaa, -
ei ne ole ateistit. - Ei.
Ne ovat ns. kristityt, jotka ovat aina oikeassa. - Kyllä.
Se on uskonnollisuuden henki.
Jeesuskin joutui, voisiko sanoa, -
uskontoa osaavien, omassa mielessään osaavien tuomittavaksi -
ja ristiinnaulittiin.
Opiskeluajasta sanon vielä, että menin mukaan Navigaattorit-järjestöön.
Siellä korostettiin erityisesti Raamattua.
Opettelimme ulkoa sitä ja tutkimme kynän ja paperin kanssa kotona.
Raamattupiiristä sai olla pois vain, jos oli omat hautajaiset.
Leikillisesti sanottuna.
Toimiiko se vielä? - Ei. Se oli vähän byrokraattinen järjestelmä.
Siellä tuli asioita esiin, joista en halua tässä puhua.
Se hajosi, mikä on ihan hyvä juttu, -
että ihmiset kiinnittyvät Jeesukseen eivätkä Navigaattoreihin.
Minulla on ollut Isännän pöydässä -ohjelmassa vieraana monta, -
joilla on ollut hyvä kokemus. Ovat saaneet juuri Raamatun opetusta.
Se on ollut hyvää siellä ja sitä kannattaa korostaa.
Siellä oli Paul Lappala -niminen kaveri, suomalaisperäinen, -
joka opetti Raamattua. Kun hän lähti takaisin Kanadaan, -
sieltä lähti Törmän Kari ja Leisolan Matti pois.
Mietin, mitä täällä teen, kun minulla ei ollut siellä kavereita enää.
Sinä olet opettajana tarkastellut tätä yhteiskuntaa -
monesta eri näkökulmasta.
Nyt me tarkastelemme lähinnä hengellisestä näkökulmasta.
Miten olet nämä muutokset viimeisen 30 vuoden aikana kokenut?
No joo. Voi sanoa, että nuoriso voi entistä huonommin.
Aikanaan kävimme perjantai-iltaisin Lahdessa Timo Koiviston kanssa, -
hän on nykyään Ellelin työntekijä, etsimässä nuorisoa.
Nuoria pyöri Lahdessa yhden korttelin ympärillä.
Halusimme kohdata heitä ja kertoa Herrasta.
Nyt se on muuttunut. Nuoret eivät kokoonnu.
He näpyttävät vain kännykkää, eristyvät, -
ja ovat tietokoneyhteyden varassa.
Kun sieltä tulee vaikka mitä saastaa, -
niin monet reppanat ovat ihan sekaisin.
Mitähän muuta osaisin sanoa.
Rukoilin aika paljon sitä, -
että voisin koulussa olla ns. kävelevä evankeliumi.
Vaikka voin monesti olla jopa törkeä, syntinen ja muuta -
― onneksi Herra on pelastanut minut ―,
koulussa voin olla ystävä, joka voi välillä ymmärtääkin heitä.
Uskon, että se puhutteli aika monia.
Olen saanut edelleen hyvää palautetta kouluajasta.
Kuvaavaa oli se, kun minulle tehtiin iso sydänoperaatio.
Minulle tuli niin paljon tukoksia, että piti tehdä kuusi ohitusta.
Menin kuuliaisena opettajana tietysti vasta lomalla lääkäriin.
Minut passitettiin Tampereelle keskussairaalaan.
Olin poissa monta kuukautta. Menin vasta tammikuussa töihin.
Käväisin koulussa joulukuussa opettajien pikkujouluissa, -
johon menin toipilasaikana.
Ensimmäiset sanat, mitä sanoin, -
kun oppilas tuli vastaan käytävällä: "Olli terve!", -
oli: "Minua ei saa halata." Olisin varmaan saanut ison halin.
Ei ne tule halaamaan, jos olisin ihan mäntti.
Kyllä kai osasin kohdella heitä ihmisinä ja kunnioittaa siinä mielessä.
Sinä olet matkan varrella -
etsinyt tapoja kohdata ihmisiä Jumalan Sanalla.
Olet ollut monessa. Ota niistä yksi esimerkki.
Opiskeluaikana teimme niin, -
että kävimme Viikissä, missä asuin, haastattelemassa opiskelijoita -
ja kyselemässä, mitä mieltä he ovat Jumalasta. Ihan lyhyt gallup.
Lopuksi kysyimme: "Haluatko tulla yhden tunnin ajaksi katsomaan, -
mitä Raamattu sanoo näistä asioista?
Aikaa menee tunti, juomme teetä ja sitten saat lähteä."
Lupasimme, että se on siinä.
Tämä perustui siihen, että Jumalan Sana puhuu.
Muutaman kaverin kanssa otimme Johannes 1:n -
ja katsoimme, mitä Herra sanoo.
Aluksi aina totesin: "Emme nyt väittele, onko Raamattu totta vai ei.
Tehdään lähtöoletus, että se on Jumalan antama ilmoitus meille.
Katsotaan, mitä Hän haluaa sanoa." Se oli kiva pieni keskustelu.
Joimme vähän teetä, söimme pullaa ja totesimme: -
"Tämä oli tässä. Oikein kiva, kun tulitte. Pärjäilkää."
He saivat marinoitua siinä, mitä Herra oli tehnyt heille.
Ja kun he tulivat vastaan kampuksella, kysyimme: -
"Kiinnostaisiko tutkia lisää Raamattua?"
Moni sanoi: "Joo. Se oli mielenkiintoista."
Moni tuli uskoon siellä.
Olet katsojille tuttu esirukousohjelmista, missä olet ollut.
Käypä vähän läpi, kun olet aika monessa ollut ja nähnyt, -
millaisia asioita ihmiset tuovat siihen, -
ja olette niitä myöhemminkin käsitelleet.
Olen halunnut oppia rukoilemaan. En voi sanoa olevani kova rukoilija.
Yhdessä vaiheessa tein lenkin joka ilta ja pienen hetken rukoilin mäen päällä -
Liipolan kaupunginosan puolesta, mistä koululaiset tulivat.
Se oli minun rukouslenkkini.
Keväällä lopetin koulun aina siihen, että menin pieneen partiomajaan -
ja olin viikon siellä Herran kanssa. Usein jopa paastosin.
Koitin etsiä Häntä. Luulen, että Herra kuuli ne minun hetket.
Täällä minä vähän niin kuin unohduin Raunon seuraan.
Hänen kanssaan oli ensin Korkeamäen Juha ja Kirsi.
Heidän oli työn takia monesti vaikea tulla, joten tulin mukaan.
Rauno on todennut, että hyvä juttu. Meillä on hyvä yhteys täällä.
Se on hurjaa, että sinne tulee aiheita -
kopiopapeririisin verran.
Sen verran tulee illassa.
Laskin kerran, että yli 1 200 yhteydenottoa.
Niitähän ei millään ehdi lukea siinä illassa.
Meidän tärkein rukousaiheemme on: -
"Herra, anna meidän lukea ne, jotka täytyy tänään lukea."
Siellä on akuutteja; pieni poika on jäänyt auton alle ja on tehohoidossa.
Nämä pitää ottaa heti.
Olemme yrittäneet koota niitä, kun syöpää on ollut monessa paperissa, -
ja käydä niitä läpi. Suurin hämmästys on se, että Herra vastaa ihmeellisesti.
Kiitosaiheet ovat sellaisia, että suu auki luemme niitä.
Olen todennutkin, että olemme kuin toimistotyöntekijöitä.
Esittelemme rukousaiheet ja tuhannet ihmiset ympäri Suomea rukoilevat.
Te esirukoilijat sanotte aina katsojille: -
"Tulkaa kaikki yhdessä rukoilemaan." Ajattele, mikä voima tulee siitä.
Vaikka kaikkia ei ehdi lukea, Jumala huomioi kaikki.
Teette äärettömän tärkeää työtä.
Koen sen myös sellaisena. On tullut palautetta, että se on tärkeää.
Minulla on kotonakin iso nippu papereita, -
joita käyn läpi pikkuhiljaa Jeesuksen edessä.
Ennen kun päästän sinut sanomaan, mitä Pyhä Henki sanottavaksi antaa, -
katsojille sanon, että täällä on ollut julkisivuremontti jo monta viikkoa, -
emmekä voi sille mitään, kun talo ei ole meidän omistuksessa.
Tulee kaikenlaisia ääniä, vasaranääniä ja mitä kaikkea mutta yritetään selvitä.
Nyt Olli, sinulla on kaksi minuuttia aikaa.
Kaikille katsojille haluan sanoa, että minua on varjellut se, -
että kaikkina hulivilivuosinakin Jumalan Sana oli auktoriteetti.
Toivon, että kaikki elävässä uskossa olevat, jotka näkevät tämän, -
ottavat Raamatun käteen, tutkivat sitä ja elävät sen mukaisesti.
Meillä on paljon uskonnollista hömppää seurakunnissa.
Voimme laittaa sen syrjään -
ja katsoa, mitä Jumala Sana haluaa meidän tekevän.
Takaan, että Jumala tulee siunaamaan sinut -
mutta takaan myös, että saat puukkoa selkään uskonnollisilta ihmisiltä.
Mutta se kannattaa. Olemme äärimmäisen vakavassa ajassa.
Nyt on tehtävä parannus.
Jos Suomen kansa ei tee parannusta, tuhoudumme moraalittomuuteen.
Olemme moraalisesti erittäin kovassa tilanteessa.
Katsokaa Antero Laukkasen ohjelma Herätyshuuto Suomen kansalle.
Hän kehottaa tähän samaan.
Tehkää parannus ja menkää Jeesuksen Kristuksen eteen -
pyytämään armoa ja viisautta.
Kiitos Olli Leivo, että olit tässä vajaan puoli tuntia.
Vaikka taustaääniä on ollut, uskon, että katsojat saavat tästä selvää.
Ennen kaikkea, ilo on ollut kuulla, miten Jumala on sinua johdattanut.
Ja miten saat kulkea Hänen johdatuksessaan, kun rukoilet.
Kiitos.
Mikäli tämä ohjelmasarja on koskettanut sinua, -
voit olla tukemassa sen tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-02030. Puhelun hinta on noin 13 euroa.
Tai voit lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitettä 8617. Kiitos tuestasi.
Tekstitys: A. Eskola