ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Olli Leivo.
Tere tulemast Olli! - Tänan!
Sa sündisid Hämees, Lahtis.
Millisesse perre sa sündisid
ja millised olid su esimesed eluaastad?
Sündisin perre, kus isa töötas Lahtis laboratooriumi juhatajana.
Ema oli endine sõjaväe velsker
ja samas hea pereema.
Isa tegeles muusikaga,
käies vahel Lahti linnaorkestris abiks altviiulit mängimas.
Vahel õpetas ka tehnikakoolis keemiat,
nii et mulle tundus, et ta oli aegajalt üsna kurnatud.
Kuid see andis ka suuna sinu elule, kui hakkasid koolis käima.
Andis muidugi.
Mul on 6 aastat vanem õde.
Lapsepõlves kolisime mitu korda.
Elasime algul kesklinnas,
aga hiljem kolisime Kiveriönkatule, kus elan praegugi.
See on mu vanemate vana korter.
Milline kodu sul oli?
Kas vaimsed asjad olid ka päevakorral?
Me pere polnud vaimsetest asjadest eriti huvitatud,
aga ema oli sedavõrd nutikas, et ta palvetas koos oma õdedega,
et oleksin Jumala hea kaitse all.
Olen selle eest väga tänulik.
Tollal elasid mu emapoolse vanaisa vennad Vesantos.
Usun, et nad meenutasid oma palveis väikest Olli-poissi.
Ühtlasi õpetas ema meile ka õhtupalvet.
Ma täpselt ei tea, mis ajal, aga ta õpetas mind palvetama:
"Jumal, õnnista ja hoia meid ja meie peret.
Samuti me vanavanemaid."
Tookord ma veel ei mõistnud, mis need õnnistamine ja hoidmine on,
aga ma palvetasin ustavalt kaasa.
Nagu me enne just rääkisime,
ma pole kunagi kahelnud Jumala olemasolus.
Ma polnud tollal mingi jumalakartlik mees,
aga see asi jäi meelde.
Meelde jäi ka üks olukord, kus oli üks raadiosaade.
Olin siis kas 5- või 6- aastane.
See saade oli kuuldemäng Jeesuse tehtud imedest.
Ütlesin emale, et ma ei jaksa ja mind see ei huvita,
aga ema ütles: "Nüüd kuulad seda!"
See oli selline käsk.
See jäi nii meelde.
See oli nii huvitav saade.
Seal kujutati pimedat, kes Siiloa tiigis silmi pesi
ja korraga nägema hakkas,
imestades: "Ah sellised on inimesed ja puud!"
Mäletan seda saadet veel praegugi.
See oli Jumala saade minu jaoks ja ema sai sellest aru.
Inimtarkusega sa ise sellest aru ei saanud,
aga Jumala Sõna siiski mõjutas nii, et see jäi kuidagi sinusse.
Jah. See jäi meelde.
Teismeiga on inimese jaoks väljakutseid täis aeg.
Kuidas see sinu puhul oli?
Räägin lapsepõlvest veel ühe loo.
Ma kuulsin lugu Saamuelist.
Eeli otsekui rääkis temaga ja ei rääkinud ka,
aga Eeli tabas ära, et Jumal kutsub Saamueli.
Mul oli ka olukord, kus otsekui kuulsin, et ema kutsub mind.
Läksin küsima, mida ta soovib,
aga ema ütles, et ta pole mind kutsunud,
öeldes: "Sa kuulsid midagi muud!"
Mõtlesin siis: "Oh, Jumal kutsub mind!"
Mäletan, kuidas läksin üksi kuhugile tuppa
ja ütlesin: "Jumal, räägi mulle! Kuulan Sind.",
aga midagi ei juhtunud.
Mäletan veel seda suurt pettumust,
sest kuulsin ju täitsa selgelt, et keegi kutsus,
aga Jumal ei öelnud midagi.
Samas usun, et Jumal kuulis mu siirast palvet
ja rääkis siis hiljem.
Nüüd aga läheme su teismeikka.
Olin tüüpiline metsik teismeline.
Ma polnud küll kõikse kohutavam, aga olin siiski patune.
Samas oli mulle nii palju moraali õpetatud küll,
et vargil ma ei käinud.
Või ei joonud palju alkoholi või ei teinud muud sellist.
Meid oli seal me kodukandis tore seltskond - tavalised noored kutid,
mõeldes välja igasugu "toredaid" asju.
Mind tollal usuasjad väga ei huvitanud,
aga peale leerikooli jäi midagi siiski külge.
Käisin ka koguduse piiblitundides,
aga samas keegi ei rääkinud, et peaks saama usklikuks.
Küsisin seda ka leeripastorilt.
Mul oli hea usklik sõber Juha Kauppinen,
kes hakkas tegema misjonitööd.
Tänaseks on ta siit ilmast lahkunud.
Küsisin, miks seal ei räägitud, kuidas saada usklikuks?
Pastor vaatas mind, kui ullikest, öeldes: "Seal muust ju ei räägitudki!"
Mingil põhjusel aga ei jõudnud see mulle kohale.
Gümnaasiumi ajal oli koolis üks kristlik klubi.
Markku Auramo kutsus mind sinna kui poolvägisi,
öeldes: "Nüüd tuled sinna!"
- Aitäh Markku Auramole selle eest!
Seal oli üks tuline noormees Kalervo Kulmala,
kes rääkis, kuidas ta usklikuks sai ja tõsiselt meelt parandas.
Ta oli sõjaväeski oma patte tunnistanud,
kuidas ta varastas ja hiljem varastatu tagastas.
See kõnetas mind.
Ta rääkis ka David Wilkersonist
ja sellest, kuidas too noortekampadega kohtumas käis.
See kõnetas mind,
sest ka Lahtis oli vägivaldseid noortekampasid,
nii et ma vahel lausa kartsin minna linna peale.
Nicky Cruz on kogu selle loo keskne inimene,
kellest on ka film tehtud.
Ta oli ka meil siin stuudios käinud.
Siis tuli päev, kui ka mina tahtsin oma elu Jeesusele anda.
Rääkisin sellest tolle Kalervoga, kes palvetas koos minuga
ja sealt see kõik algas.
Kuidas sa seda esimestel nädalatel kogesid?
Kogesin seda nii, et ostsin endale suure Piibli.
Mulle sai kohe selgeks, et Piibel on minu jaoks raamat nr 1.
Käisin suvel tööl ja teenisin nii palju, et sain endale Piibli osta.
Ostsin selle Lahti raamatupoest ja hakkasin seda lugema.
Siis tutvusin Kalervo Kulmala kaudu Mobilisatsioon Operatsiooniga.
Samuti Kari Törmäga.
Kari Törmä oli mulle tol ajal suureks julgustajaks.
Usklikuks saades
olin samas endiselt üks ennast täis ja ülbe teismeline.
Üks koolivend rääkis kord,
et ta sai usklikuks just seetõttu, et mina olin usklikuks saanud
ja jaganud koolis ka mingeid vaimulikke mõtteid.
Mul oli tagantjärgi mõeldes isegi täitsa häbi.
Mõtlesin, et mis eeskuju ta küll minus nägi,
kui ma olin ju täiega metsik hing.
Aga Jumal teeb suuri asju.
Ta teeb imesid salajastelgi viisidel. - Nii on.
Ma aga olen nüüdseks õpetanud selle sama koolivenna lapselapsi.
Need isikud, keda sa mainisid,
on kristlikul põllul olnud suured legendid.
Näiteks Kari Törmä.
Soomes on palju tema "jälgi". - On.
Kari oli mulle lähedane sõber ka viimastel aastatel.
Tema lahkumine oli mulle tõesti suur kaotus.
Minu naabermajas elas ka tuntud inimene Matti Leisola.
Käisin õpingute ajal temaga tihti Lahti ja Helsingi vahet.
Ta aitas mind palju mu lõputööga seoses.
Kirjutasin selle keemia evolutsiooni teemal.
See oli kriitika evolutsiooni pooldajatele.
Võib öelda, et Leisola on teadusmaailmas tuntud pioneer
ja seda mitte vaid Soomes, aga ka rahvusvahelisel tasemel.
Ta oli algul ka kõike muud kui Jeesuse järgija,
aga kui ta usklikuks sai, siis muutus kõik.
- Just nii.
Oli nii, et ma sain Lahtis usklikuks.
Olin selline arutleja-tüüp. Teadsin matemaatikat ja muud.
Leisola oli hämmingus:
"Kuidas sellise mõistusega poiss nagu Olli
sai korraga usklikuks?",
hakates ise seepeale Piiblit uurima ja vaimulikke raamatuid lugema.
Su isa eriala oli keemia.
Kas see suunas ka sind veidi oma eriala valikul?
Ei. Üldiselt olin loodusteadustest huvitatud.
Lapsena korjasin õele putukaid.
Koolis huvitasid mind loodus ja taimed.
Kui lõpuks hakkasime keemiat õppima,
oli see mu meelest nii huvitav.
Siis mõtlesin, et lähen õppima loodusteadusi.
Kui vaadata põhikooli ja gümnaasiumi õpetust,
siis su noorusajal
polnud need evolutsiooniteooriad nii päevakorras,
kui need on tänapäeval.
Need olid päevakorral,
aga ma ei osanud tol ajal veel neisse kriitiliselt suhtuda.
Enne, kui SKari Törmä hakkas sellest rääkima,
näidates mulle Saarnivaara esimesi teoseid,
mis oli Soomes esimene kriitika evolutsiooni vallas.
Seepeale langes mul kui kivi südamelt,
et Piibel vastab neis asjades siiski tõele.
1970'ndate keskel koostas Matti selleteemalise jaotusmaterjali,
mille nimi oli "Evolutsioon - juhuse religioon".
Üks me sõber töötas trükikojas ja paljundas neid materjale,
mis põhjustas korraliku tormi,
sest evolutsioon oli tollal kui püha lehm,
mida ei tohtinud torkida.
Sa töötasid kümneid aastaid gümnaasiumi õpetajana,
aga su aineteks polnud mitte bioloogia ja muud sellised ained,
vaid matemaatika, füüsika ja keemia.
Õpetajate toas ja teadusmaailmas olles
oled nende asjadega kokku puutunud.
Kuidas mõjutas su usklikuks olemine su õpetajaks olemist?
Töötasin enne kooli minekut 10 aastat tööstuses.
Seejärel müüdi see firma maha
ja ma mõtlesin, et hakkan midagi muud tegema.
Mu sugulane soovitas mul õppida õpetajaks.
Nii läksingi aastaks Helsingisse õppima,
et oleks nö "tagauks" olemas pääsemaks kooli tööle.
See aga oli nii huvitav, et tahtsin kohe kindlasti kooli minna.
See oli hea koolitus.
Peale seda töötasingi koolis ja pidasin ka hommikusi palvehetki.
Otsustasin, et räägin igal hommikusel palvehetkel,
et Jeesus tahab kohata inimesi ja anda nende patud andeks.
Ta kutsub inimesi.
Ta kutsub vabatahtlikult.
Meil on võimalus kas vastata sellele kutsele
või minna oma teed.
Tegin seda 30 aastat.
Hiljem sain noomida,
et pean liiga kristlikke hommikusi palvushetki;
et selliseid asju ei tohiks läbi viia.
Aga just siis tuli seadusepunkt või määrus,
mille kohaselt tohtis koolis pidada
nii hommikusi palvehetki, kui ka söögipalveid.
Kirjutasin direktorile kirja,
et selline seaduse punkt või määrus on olemas.
Siis kirjutasin veel,
et meil on usuvabadus, sõnavabadus ja arvamuste vabadus.
Mul on õigus avaldada oma arvamust.
Kolmandaks rõhutasin seda, et see kõik on vabatahtlik,
aga Jeesus kutsub alati.
Neljandaks kirjutasin,
et õpilased oskavad olla ka ilma seda kuulmata.
Nägin seda korduvalt matemaatika tundides.
Mulle sai selgeks, et see kõik on kellegi jaoks solvav.
Samas küsisin, miks keegi pole kunagi minu käest küsinud,
kui palju ateistlikud hommikused "hardushetked"
mind solvavad?
Ehk siis see solvumine oli ainult ühesuunaline.
See on märkimisväärne asi,
kui räägitakse võrdõiguslikkusest ja sarnastest asjadest.
Kristlasi võib sõimata kui palju tahes - see ei solva kedagi.
- Va kristlasi endid. - Just.
Küsin uudishimust -
kui õpetajate toas on koos kogu "spekter",
siis kuidas seal nendesse asjadesse suhtuti?
Kogesin, et nende õpetajate poolt,
kel on kas jooga või mingi muu vastav taust,
siis nende poolt see rünnak tuligi.
Oli ka neid, kes ütlesid: "Tore asi! Hea, et rääkisid."
Kogesin, et seal oli inimesi,
kellele meeldis, kui asjadest otse räägiti
ja samas inimesi, kes selgelt ärritusid selle peale.
Aga vaikima mind siiski ei sunnitud.
Mõeldes sellele, et need, kes Soomes kristlasi taga kiusavad,
pole üldse mitte ateistid. - Ei ole.
Vaid need on nn "kristlased", kelledel on alati õigus.
See on see religioossuse vaim.
Ka Jeesus sattus
religioossete inimeste hukkamõistu alla,
saades nende poolt ka lõpuks risti löödud.
Õpingute koha pealt veel seda,
et ma läksin sellisesse organisatsiooni
mille nimi oli Navigaatorid.
Seal rõhutati eriliselt Piiblit.
Õppisime ja uurisime seda seest ja väljast.
Uurisime seda paberi- ja pastakaga ka kodus.
Piibliringist võis puududa vaid siis, kui olid enda matused.
Seda siis kujundlikult öeldes.
Kas see veel tegutseb? - Ei.
See oli natuke bürokraatlik organisatsioon,
kus tulid esile teatud patud, millest ma siin rääkida ei tahaks.
Aga see läks laiali, mis oli hea,
et inimesed juurduks siiski Jeesusesse ja mitte Navigaatorisse.
Mul on aja jooksul olnud mitu sellist külalist.
Paljudele neist oli see hea kogemus, sest nad said seal head piibliõpet.
Jah, see oli seal hea.
See on tähtis ja seda tasub rõhutada.
Meil oli Soome juurtega Paul Lappala, kes õpetas just Piiblit,
aga kes läks tagasi Kanadasse.
Samal ajal lahkusid sealt ka Kari Törmä ja Matti Leisola.
Mõtlesin, mida ma seal enam teen, kui mul enam selliseid sõpru pole.
Oled õpetajana uurinud me ühiskonda mitmest vaatenurgast
ja täna vaatleme seda nii Piibli kui vaimulikust vaatenurgast,
aga millistena oled näinud neid muutusi,
mis viimase 30 aasta jooksul on toimunud?
Võin öelda, et noorsool läheb endisest halvemini.
Omal ajal käisime Lahtis noori otsimas.
Olin koos Timo Koivistoga, kes praegu töötab Ellelis.
Tahtsime kohata neid noori, kes liiguvad Lahtis ümber ühe kvartali.
Tahtsime nendega kokku saada ja neile Jumalast rääkida.
Tänaseks on see muutunud -
noored ei kogune enam kuhugile kokku,
vaid näpivad ainult oma telefone.
Nad hoiavad omaette, olles vaid koos oma nutiseadmega.
Ja kui siis sealt tuleb igasugu saasta,
siis see ajab nad omadega ikka täitsa sassi.
Mis ma veel oskan öelda?
Koolis töötades palvetasin,
et võiksin olla nn "kõndiv evangeelium".
Nii et isegi, et võisin olla tahumatu, patune või miskit muud,
siis õnneks oli Jumal siiski päästnud mu
ja ma võisin koolis olla see sõber, kes neid mõistis.
Usun, et see kõnetas paljusid,
sest saan tänaseni sellest kooliajast head tagasisidet.
Suur asi oli veel see,
et mulle tehti suur südameoperatsioon.
Mul oli mitu pärgarteri ummistust,
mistõttu mulle tehti kuus pärgarterite laiendamist.
Sõnakuuleliku õpetajana läksin arsti juurde alles puhkuse ajal.
Siis viidi mind Tampere Keskhaiglasse.
Olin mitu kuud eemal. Tööle tagasi läksin alles jaanuaris.
Aga ma käisin korra detsembris koolis.
Õpetajatel oli jõulupidu
ja ma läksin ka sinna oma taastumise ajal.
Esimesed sõnad, mida koridori peal ühel õpilaselt kuulsin, olid:
"Tere Olli!"
Ütlesin, et mind ei tohi kallistada,
kuigi oleksin tõenäoliselt saanud ühe suure kalli.
Nad poleks tulnud kallistama, kui oleksin olnud mingi tõrges kuju,
Nii et küllap ma siis oskasin neid inimestena kohelda
ja ka austada.
Oled otsinud oma teekonnal viise,
kuidas jõuda inimesteni Jumala Sõnaga.
Too selle kohta mõni näide.
Õpingute ajal tegime nii,
et käisime teisi õppureid intervjueerimas.
Küsisime neilt, mida nad Jumalast arvavad?
See oli väga lühike küsitlus.
Lõpuks küsisime, kas nad tahavad tulla tunniks ajaks vaatama,
mida Piibel nende asjade kohta ütleb.
"Meil läheb seal umbes tund.
Saate juua teed ja seejärel ära minna."
Lubasime, et sellega asi piirdubki.
See põhines sellel, et Jumala Sõna on see, mis kõnetab.
Sedasi mõni ikka tuli kohale.
Vaatasime Johannese 1. peatükki ja seda, mida Jumal seal ütleb.
Ütlesin kohe alguses,
et me ei hakka väitlema selle üle, kas Piibel vastab tõele või mitte,
vaid me lähtume mõttest,
et see on Jumala antud ilmutus me jaoks
ja me vaatame, mida Ta tahab meile öelda.
See oli tore vestlus.
Jõime teed, sõime saiakesi ja siis ütlesin: "Nii see ongi.
Tore, et tulite ja edu teile!"
Nad aga jäid "marineerima" sellesse, mida Jumal oli nende sees teinud.
Kui nad siis õpilaskodus meile vastu tulid,
küsisin neilt: "Kas võiks vahel veel Piiblit uurida?"
Mitmed ütlesid: "Jah, see oli väga huvitav."
Mitmed said sedamoodi ka usklikeks.
Sa oled vaatajatele tuttav eestpalve-saadetest,
kus oled mitu korda osalenud.
Räägi neist, sest sa oled olnud mitmes saates
ja inimesed on toonud sinna lauale erinevaid asju.
Kuidas olete neid teemasid arutanud?
Olen tahtnud ise õppida palvetama.
Ma ei pea ennast väga kõvaks palvetajaks.
Mingil ajal tegin igal õhtul ühe jooksuringi
ja läksin siis ühe mäe otsa palvetama.
Palvetasin Lahti Liipola linnaosa eest, kus koolilapsed koolis käisid.
See oli minu nn palvering.
Kevadel lõpetasin kooli sedasi,
et läksin ühte väikesesse patrullimajakesse.
Läksin sinna nädalaks, olemaks koos Jumalaga.
Tihti ma isegi paastusin seal, püüdes otsida Jumalat.
Usun, et Jumal kuulis mu palveid seal.
Siin ma justkui natuke unustasin end Rauno seltsi.
Hiljem tulid Juha ja Kirsi Korkeamäki. Neil oli töö tõttu raskem tulla.
Olin ka seal ja Rauno ütles, et see on väga hea asi.
Meil on hea kontakt.
See on karm koht,
kui palveteemasid koguneb A4 paberite jagu.
Tegin kord statistikat - üle 1200 ühenduse võtmist.
Neid ei ole kuidagi võimalik ühe õhtuga läbi lugeda.
Meie tähtsaim palveteema oli siis:
"Jumal, lase meil lugeda läbi need teemad,
mida peame just täna lugema."
Kiired teemad.
Näiteks: "Poiss jäi auto alla ja on praegu intensiivis."
Need tuleks kohe ette võtta.
Oleme püüdnud neid ka kokku võtta.
Mitmel paberil on teemaks ka vähk.
Nii me siis käsitlemegi neid teemasid.
Suurim hämmastus on see, et Jumal vastab imeliselt.
Tänuteemad on sellised, et loed neid suu ammuli.
Olengi selgitanud inimestele, et me oleme justkui kontoritöötajad.
Me esitame palveteemad
ja tuhanded inimesed üle kogu Soome palvetavad.
Te eestpalvetajatena ütlete alati vaatajatele:
"Tulge, palvetagem üheskoos!"
Mõelda vaid, milline vägi seal taga on!
Kuigi kõiki palveid ei jõua ette lugeda, näeb Jumal siiski neid kõiki.
See on väga tähtis töö, mida teete! - On küll.
Kogen seda sellisena.
Sealt on tulnud ka tagasisidet, et see on tähtis töö.
Mul on kodus selline patakas pabereid,
mida ma tasapisi Jeesuse ees läbi võtan.
Enne, kui annan sulle vaba sõna, ütlemaks, mida Püha Vaim annab,
ütlen vaatajatele, et meil käib siin maja välisfassaadi remont.
See käib juba mitu nädalat.
Me ei saa selles osas midagi teha, sest see hoone pole meie oma.
Seetõttu kostuvadki siin igasugused haamri- ja muud hääled,
aga püüame selle üle elada.
Aga nüüd, Olli, on sul 2 minutit aega. Ole hea.
Tahan öelda kõigile vaatajatele,
et see, mis mind kaitses ka nende "paha poisi" aastate jooksul,
oli see, et Jumala Sõna oli ka siis minu jaoks autoriteet.
Ma soovin, et kõik need, kes on elavas usus,
võtkaks Piibli kätte ja uuriks seda
ja ka elaks selle järgi.
Meil on kogudustes väga palju religioosset pahna,
mistõttu võime selle kõrvale lükata ja vaadata,
mida Jumala Sõna tahab, et me teeksime.
Garanteerin, et Jumal saab sind õnnistama.
Garanteerin ka seda, et saad religioossetelt inimestelt "noa selga",
aga see tasub end ära.
Me elame väga keerulises ajas.
Praegu tuleb parandada meelt.
Kui Soome rahvas praegu meelt ei paranda,
siis me hävime moraalituses.
Oleme moraalses mõttes eriti karmis olukorras.
Kui te pole veel vaadanud
Antero Laukkaneni saadet "Hädahüüd Soomele",
siis vaadake kindasti!
Ta kutsub üles samas asjas - parandama meelt
ja minema Jeesuse ette armu ja tarkust paluma.
Seda tahangi öelda.
Aitäh Olli Leivo selle saate eest!
Kuigi siin olid mitmesugused taustahääled,
usun, et vaatajad said sõnumi kätte.
Oli rõõm kuulda, kuidas Jumal on sind juhtinud
ja kuidas saad ka edaspidi käia palves ja Tema juhtimises.
Aitäh!
Soovides toetada Eesti TV7 tööd, helistage 900 1770 (kõne hind 10)
või annetage pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa