Tervetuloa Isännän pöydässä -ohjelmaan. Olen Martti Ojares -
ja tänään vieraanani on Pasi Julkunen. Tervetuloa. - Kiitos paljon.
Näissä on tapana lähteä miehen syntymäpaikasta ja siihen liittyvästä.
Kerro vähän, millaiseen kotiin ja missä päin Suomea synnyit.
Synnyin vuonna 1967 Helsingissä.
Vanhemmat asuivat silloin Helsingissä, ja vuonna -68 muutimme -
Helsingin maalaiskunnan puolelle, joka on nykyinen Vantaa.
Siitä lähtien olen asunut Vantaalla.
Kodista voisin sanoa, että oli sellainen normaali luterilainen koti.
Uskonto tai uskon asiat eivät olleet millään tavalla erityisesti esillä.
Minut on lapsena kastettu, -
ja siihenpä se jäikin, se uskonnollisuus.
Uskonto tai uskon asiat eivät olleet millään tavalla läsnä siihen aikaan.
Kun ajattelee, että olit pääkaupunkiseudulla, -
niin täällä on ehkä vielä vähemmän -
kuin sinun syntymähistoriassa, eli Savossa.
Se on totta.
Tosiaan olen pääkaupunkiseudulla elänyt koko elinaikani.
Lapsena vanhemmat veivät kuitenkin minua pyhäkouluun, -
helluntaiseurakunnan pyhäkouluun.
Isä oli tutustunut erään uskovaisen henkilön kanssa, -
joka kuului helluntaiseurakuntaan.
Hän sai idean, että meidät lapset, -
minut ja siskoni, pitää viedä pyhäkouluun.
Siellä sain ensimmäistä kertaa kuulla Jeesuksesta, -
kuinka Jeesus rakastaa kaikkia ihmisiä ja haluaa meille hyvää.
Kun kasvoin vähän isommaksi, -
vanhemmat veivät minut perhepäivähoitoon tähän kotiin, -
jonka isä ja äiti olivat kertoneet minulle Jeesuksesta pyhäkoulussa.
Koin lämpöä ja Jumalan rakkautta heidän kauttaan.
Se kosketti syvästi pienenä lapsena.
Koin, että siementä kylvettiin minun sydämeeni.
Se oli hieno juttu.
Nyt tiedät, että pyhäkoulut ja kaikki, mitä sait kokea, -
oli Jumalan johdatusta.
Pääsit perhepäivähoitoon, jossa he olivat uskossa.
Kyllä se on kuitenkin ollut sinulle se varsinainen juuri.
Kyllä, niin voi sanoa. Se on ollut juuri, joka on kantanut -
ja mistä elämä on alkanut kumpuamaan.
Toki voi sanoa, että lapsuus oli normaali.
En ollut uskossa siinä vaiheessa.
Se on kuitenkin ollut kantava asia.
Juuri se siemen alkoi kasvamaan myöhemmin.
15-vuotiaana tulin uskoon ja annoin elämäni Jeesukselle.
Se oli mahtava asia.
Peruskouluvaiheessa sinulla oli monenlaisia arvoja ympärillä, -
ja tulit aika voimakkaasti koulukiusatuksi.
Oli varmaakin sekoittavia asioita. - Se on totta.
Viidennellä ja kuudennella luokalla jouduin koulukiusatuksi.
Olin hyvä oppilas, nörtti ja vähän erotuin porukasta siinä luokassa.
Jouduin silmätikuksi, ja siinä oli muutama kaveri, -
yksi pääkiusaaja, joka kävi silloin tällöin koulussa.
Hän vietti huonoa elämää siinä vaiheessa.
Päihteet olivat jo mukana hänen elämässään, -
ja hän asui kodin ulkopuolella.
Ei ollut kaikkein parhaat eväät hänellä elämään.
Tätä koulukiusaamista on aika monella minunkin vieraalla ollut.
Koitko sinun koulussa tai luokassa, -
että siellä oli toinenkin poika, jota koulukiusattiin?
En oikeastaan hirveästi huomannut.
Ehkä mietin sitä omaa kiusaamista, sitä, että olin itse kohteena, -
niin en hirveästi katsonut, miten muita kohdellaan.
Tiedän, että sitä kiusaamista oli jonkin verran muidenkin kohdalla.
Vaikuttiko tämä, että koit sen epäoikeudenmukaiseksi, siihen, -
että sinustakin tuli koulukiusaaja?
Joo, ilman muuta sillä oli vaikutusta.
En tiedä, mistä sain semmoisen kimmokkeen, että sorruin siihen, -
että aloin pienempää, heikompaa kiusaamaan.
Se oli tosi typerää.
Ei missään tapauksessa tule sellaiseen syyllistyä.
Ajattelen, että tämä on seurausta siitä, -
että ympäristössä on vaikuttavia asioita, henkivaltoja ja muita, -
jotka jollain tavalla saattavat meitä pyörittää. - Kyllä.
Sehän siinä on, että jos on itse joutunut kiusatuksi, -
niin saattaa tavallaan laittaa eteenpäin, kostaa jollekin toiselle.
Jatkaa sitä pahan kierrettä eteenpäin.
Se on erittäin valitettavaa, jos tällaiseen syyllistyy.
En tiedä, onko tämän päivän varuskunnissa, armeijassa -
enää samaa, mitä oli minun aikaan, 60-luvulla.
Oli simputusta. Aina, kun seuraava ikäluokka tuli, niin sitä simputettiin.
Ihmisissä on vähän tällaista, -
että ne, jotka kokevat olevansa vahvempia, käyttävät hyväksi sitä.
Se on totta.
Siinä pitää itse miettiä sitä, miten haluaa itseään kohdeltavan.
Kohtelee sitä kaveria samalla tavalla eikä lähde siihen kelkkaan mukaan.
Jos on itse kokenut epäoikeudenmukaisuutta, -
on totta kai tärkeää, että katkaisee sen siihen -
eikä lähde jatkamaan sitä pahan kierrettä eteenpäin.
Ettei pura sitä pahaa oloa, mitä itsellä on, eteenpäin.
Se on huono asia. - Jeesus sanoo: -
"Uuden käskyn minä annan teille, että rakastatte toisianne kuin itseänne."
Jeesus näki, että tämä on hyvin tärkeä käsky.
Kyllä. Tähän tiivistyy evankeliumi. Siinä puhutaan siitä.
Kun olemme kokeneet Jumalan rakkautta, -
meidän pitää sitä rakkautta jakaa eteenpäin -
ja kohdella muita rakkaudella, hyväksyvästi, arvostavasti -
ja kunnioittavasti. Niin, että toisella olisi hyvä olla.
Pasi, tässä puhuimme sinun kouluajasta.
Et ollut silloin vielä uskossa, -
mutta tuli se päivä päivien joukossa, jolloin elämäsi muuttui.
Se oli mahtava hetki.
Muistan sen vielä hyvin, kuinka isä oli rukoilemassa.
Isäni tuli uskoon jo vähän aikaisemmin, -
ehkä puolitoista vuotta aiemmin. Huomasin muutokset isässäni.
Hänellä oli tapana kutsua ystäviä meille kotiin.
He rukoilivat yhdessä, ja niin tälläkin kerralla, kun satuin kuuntelemaan, -
kun isäni rukoili ystäväni kanssa.
Ystävä kysyi: "Pasi, haluaisitko tulla uskoon?"
Vastasin myöntävästi. Siitä elämäni alkoi muuttumaan.
Uudestisynnyin siinä hetkessä, tulin uskoon.
Sain myös antaa anteeksi kiusaajalleni.
Siitä alkoi myös eheytyminen.
Koin, että sisälläni tehtiin työtä, -
kun annoin Jumalalle tilaa elämässäni.
Jumala alkoi muuttamaan minua ja tekemään minusta toisenlaista.
On mahtavaa, mitä Herra on saanut aikaan.
Miten se huomattiin perheessäsi, koulussa ja kaveripiirissä?
Et ollut ihan samanlainen enää.
Kyllä se pitää paikkansa. Minä muutuin.
Kerroin kavereille. Oli muutama hyvä kaveri, joille kerroin heti: -
"Olen tullut uskoon, ja tämä on hieno juttu."
Kerroin heille, että tähän kannattaa tarttua kiinni.
Jumala rakastaa ja Jeesus rakastaa meitä kaikkia.
Jeesus on kuollut kaikkien meidän puolesta, -
että meillä olisi mahdollisuus päästä taivaaseen Isän luokse.
Jeesus sanoo: "Minä olen tie ja totuus ja elämä; -
ei kukaan tule Isän tykö muutoin kuin minun kauttani."
Jeesus ei ole yksi vaihtoehto monien joukossa.
On vain yksi tie Isän luokse taivaaseen ja se on Jeesus.
Tämä on se avainasia. Kunpa ihmiset sen ymmärtäisivät.
Käydään vähän läpi elämääsi vielä.
Missä vaiheessa kävit armeijan ja menit työelämään? Millaiseen työhön?
Itse asiassa kävin siviilipalveluksen läpi.
Vuonna -87 olin siviilipalveluksessa -
Helsinki-Vantaan lentokentän palokunnassa.
Siihen aikaan palvelus kesti vielä 12 kuukautta.
Se oli siinäkin mielessä uhraus.
Koin, että minun ei tule ottaa asetta. Se oli omantunnon kysymys.
Siihen aikaan oli kuulustelutkin kutsunnoissa, -
että millä perusteella hakee siviilipalvelukseen.
Ei sinne noin vain ilmoittautumalla menty.
Kysyttiin tiukasti, millä perusteella jättää armeijan käymättä.
Siinä sain perustella: "Olen uskossa. En halua ottaa asetta -
enkä palvella sillä tavalla Suomen valtiota.
Sitten hakeuduit työelämään, vai mitä vaiheita sinulla oli?
Seuraavaksi....
Siviilipalveluksen aikana luin pääsykokeisiin.
Palokunnassa tehtävä työ on usein sellaista, että siellä on luppoaikaa.
Kun tulee hälytys, pitää olla valmis lähtemään heti.
Siellä oli mahdollisuus lukea pääsykokeisiin.
Sain luettua oikeustieteellisen pääsykokeisiin -
ja minut valittiin oikeustieteelliseen tiedekuntaan Helsingin yliopistoon.
Aloitin opiskelut vuonna -88 ja valmistuin -94. - Aivan.
Eli olet ns. juristi. - Kyllä.
Käytännön tavallisessa kielessä. Oliko niin, -
että olet tällä hetkellä työssä Tuomiokunnassa vai missä se oli?
Olen tällä hetkellä valtion virkamiehenä Ulosottolaitoksessa.
Ulosottoylitarkastaja on toimenkuvani.
Se on, mitä tällä hetkellä teen.
Kysyn, kun varmasti tiedät ja monet katsojistammekin tietävät, -
että ulosotettavien henkilöiden määrä on viime vuosina kasvanut. Vai onko?
Se pitää valitettavasti paikkansa.
Kovin monella on ongelmia talouden hoitamisen suhteen.
Monella on maksuhäiriömerkintöjä.
Ei selviydytä enää jokapäiväisistä kuluista, menoista ja lainoista.
Saattaa olla, että talous on vedetty liian tiukalle, ihan tappiin asti.
Kaikki mahdolliset lainat on otettu, luottokorttivelat on päällä.
Sitten, jos tulee joku katastrofi elämässä, joutuu työttömäksi, -
sairastuu tai jotain muuta ikävää tapahtuu elämässä, -
ei talous välttämättä ole sellaisella tolalla, että selviydyttäisiin veloista.
Muistanko oikein, että 300―400 tuhannella on merkintä?
Onko se tätä luokkaa? - Kyllä se sitä luokkaa on.
Ja se on kasvanut? - Kyllä.
Kalliskorkoiset pikaluotot ovat usein kierre pahempaan suuntaan.
Kyllä. Se on juuri näin. Ei koskaan pitäisi tehdä niin, -
jos on hankala tilanne ja paljon velkaa, -
että ottaa lisää velkaa vanhoista veloista selvitäkseen.
Se kierre pitää katkaista. Siihen ei pidä sortua.
Kun sinä uskovaisena miehenä, tarkastajana seuraat tällaista asiaa, -
joudut törmäämään ns. lähimmäisiin.
Miten olet saanut tasapainon ja rauhan tässä työssä -
ja murehtimisessa jonkun perheen puolesta, -
jolla näyttää menevän huonosti? - Niin, se on totta.
Koen, että olen Jumalan palvelija siinä tehtävässä, mitä teen.
Pyrin tekemään työni mahdollisimman hyvin ja teen sen Jumalalle.
Koen myöskin, koska jonkun on tämä työ tehtävä, -
että minä olen se henkilö, joka kohtaa ihmisiä.
Haluan kohdata ihmiset ihmisinä ja olla heille ystävällinen, -
auttaa heitä ja antaa neuvoja eteenpäin, miten selviytyä.
Nykypäivänä on paljon erilaisia keinoja, miten veloista voi selviytyä.
On velkajärjestelyä. On mahdollista saada Takuusäätiön kautta takausta, -
ja sitä kautta saada ulosottovelat maksetuiksi.
On paljon keinoja, miten voi selviytyä veloista.
Se on hienoa, että juuri näin teet ja ajattelet.
Kyllähän siinä varmasti monesti joutuu miettimään, -
miten saisi kaikki vapautettua veloista.
Kun se menee päinvastaiseen suuntaan, kyllä se miestä koettelee.
Kyllä. Se on totta.
Välillä tavallaan itsekin mietin, miten voisin auttaa.
Varsinkin alkuaikoina tuntui pahalta.
Keinot puuttua tilanteeseen ja auttaa ovat kuitenkin rajallisia.
Varmasti sinä kuitenkin vaimosi kanssa rukoilet, -
että Jumala huomioi ja auttaa, ja Hän tietysti tahtoo auttaa.
Meitä on kehotettu rukoilemaan.
Rukous on äärimmäisen tärkeä asia ja tärkeä osa minun elämää.
Jokainen päivä alkaa rukouksella: "Herra, johdata tätä päivää."
Pyydän johdatusta ja ohjeita, -
että osaisin kohdella asiakkaita inhimillisesti, -
asiallisesti ja ystävällisesti ja antaa oikeat ohjeet.
Rukoilen myös asiakkaiden puolesta, että he saisivat asiansa kuntoon.
On tärkeätä myös välittää toivoa.
Velkaantuminen ei ole maailmanloppu.
Siitä on mahdollista selvitä ja päästä yli.
On hyviä keinoja, mistä aikaisemmin puhuinkin, esim. velkajärjestely.
Yksi, mitä sielunvihollinen haluaa tuoda näille ihmisille, on häpeä.
Kun on varaton ja hoitanut huonosti asiat, tulee se häpeä.
Mitä sanoisit tällaiselle ihmiselle, -
joka on tässä tilanteessa ja on häpeän tunnetta?
Häpeä on tosiaankin vihollisen puhetta.
Ei tulisi antaa mitään jalansijaa viholliselle.
Ei pitäisi kuunnella, mitä vihollinen kuiskuttelee.
Tulee lähteä siitä, että pyytää tietysti anteeksi Jumalalta, -
mitä on tullut töpättyä, jos on tehnyt syntiä velkaa ottaessaan.
Ja jos on jättänyt velat maksamatta, niin pyytää Jumalalta anteeksi sitä, -
että on tämmöiseen tilanteeseen joutunut.
Aivan. Tämä on hyvin tärkeää.
Tuli juuri mieleen, että kaikki lähtee siitä, -
että on yhteys Pyhän Hengen kautta taivaan Isään, -
koska Hänellä on kaikki valta taivaassa ja maan päällä.
Kyllä. Aamen. Se on tärkeätä.
Elämässäsi, siviilityön ohella, näin olen ymmärtänyt, -
on, miten kertoa Jeesuksesta, miten evankelioida ihmisiä niin, -
ettei yksikään joutuisi kadotukseen.
Miten selität tämän alueen katsojillemme?
Lähdetään liikkeelle pienestä.
Apostolien teoissa, 1. luvun 8. jakeessa sanotaan, -
että Jeesus antaa meille voiman, jotta voisimme olla todistajia.
Todistajia alkaen Jerusalemista ja Juudeasta ja Samariasta -
ja aina maan ääriin asti.
Todistaminen on tärkeä asia. Meitä kaikkia ei ole kutsuttu -
olemaan suuria Sanan julistajia tai evankelistoja, -
mutta kaikki voivat olla Jeesuksen todistajia.
Voimme kertoa arkielämässä, kun kohtaamme ihmisiä.
Olen ajatellut näin, että lähetyskenttä alkaa heti siitä, kun avaan ulko-oven.
Siinä on minun lähetyskenttä.
Voin kohdata naapureita ystävällisyydellä ja evankeliumilla, -
kertoa heille Jeesuksesta, ja kaikille kohtaamilleni ihmisille.
Jos tulee sopiva tilanne, avaan suuni ja kerron Jeesuksesta: -
"Jeesus rakastaa ja haluaa pelastaa sinut.
Jeesus tahtoo hyvää elämääsi." Tämä on se pointti.
Lähdetään liikkeelle.
Suomalaiset ovat helposti hiljaa, kun olisi mahdollisuus puhua, -
eikä kerrota näistä elämän tärkeistä asioista.
Moni ajattelee, että uskon asiat ovat yksityisasioita.
Moni on minullekin sanonut: "Miksi kerrot näistä minulle?
Minulla on ihan hyvä juttu. En niin näistä välitä."
Ei lannistuta siitä. Kerro sitten seuraavalle.
Varmaan tuossa työssä, kun näkee satoja ja satoja ihmisiä, -
oppii aistimaan ja vaistoamaan, -
että on kreikkalainen kreikkalaiselle, juutalainen juutalaiselle.
Kyllä. Siinä täytyy vähän mukautua.
Ei tietenkään voi kaikille samalla tavalla kertoa Jeesuksesta.
Pitää vähän mukauttaa sitä sanomaa sen vastaanottajan mukaan, -
sen mukaan, kenen kanssa keskustelee ja viettää aikaa.
Paavalikin mukautti sanomaansa.
Olen ymmärtänyt, että vaimosi on näissä asioissa -
sinun työkumppanisi. - Kyllä. Yhdessä teemme.
Yhdessä olemme tehneet lähetysmatkoja moneen eri maahan.
Meksikoon ja Brasiliaan -
ja ensi kesäkuussa olemme lähdössä vaimon kanssa -
Ugandaan, Kampalaan. - On todella hienoa seurata, -
kun aviopari yhdessä tekee evankeliumin työtä -
vaikka siviilityöt ovat omansa. Tekin näette sen tärkeäksi yhdessä.
Se on hyvä esikuva teidän perheelle, perhekunnalle.
Kyllä. Vaimo on välillä mukana, -
kun meillä on seurakunnassa tavoittava tapahtuma.
Silloin tällöin perjantaisin on missioilta.
Meillä on grilli mukana ja tarjoamme grillimakkaraa, lämmintä juotavaa -
ja evankeliumia ohikulkeville kävelykadulla.
Vaimo ainakin rukoilee, jos hän ei ole mukana.
Rukoilee meidän puolesta -
ja koen, että vaimon antama tuki on tärkeä joka kerta.
Onko sinulla ennen vapaan sanan aikaa -
joku sellainen asia, jonka haluaisit nostaa lähetyskentillä liikkumisesta?
Joku uskoontulo tai asia, joka on erityisesti jäänyt mieleesi?
Viimeisellä matkalla, kun olimme Ugandassa, -
voin sanoa, että sain siellä rohkaista seurakuntia -
lähtemään liikkeelle ja lähtemään evankelioimaan, -
levittämään Sanaa ja kylvämään sitä siementä.
Jumalan Sana sanoo, että se on siemen.
Sitä sain olla tekemässä siellä, avustamassa.
Viimeisellä matkalla oli mukana Arto Boa -
ja pieni tiimi Suomesta. Yhdessä teimme sitä työtä.
Olimme eri seurakunnissa, julistimme evankeliumia, -
saarnasimme ja kerroimme Jeesuksesta.
Nyt sinulla on vapaan sanan aika.
Sano katsojillemme, mitä Pyhä Henki sanottavaksesi antaa. Ole hyvä.
Tässä on tämmöinen raamatunkohta, Markus 16:15―16.
"Ja hän sanoi heille: Menkää kaikkeen maailmaan -
ja saarnatkaa evankeliumia kaikille luoduille.
Joka uskoo ja kastetaan, se pelastuu; mutta joka ei usko, -
se tuomitaan kadotukseen.'" Tämä on Jumalan Sanaa.
Jeesus on antanut meille käskyn lähteä liikkeelle.
Hän on sanonut sen selkeästi. Meidän ei tarvitse odottaa erillistä käskyä.
Vihreä valo palaa, nyt on meidän aika lähteä liikkeelle, -
julistaa evankeliumia ja kertoa ihmisille Jeesuksesta.
Lähdemme liikkeelle, emme pelkästään Suomessa, -
vaan voimme lähteä myös maailmalle kertomaan Jeesuksesta.
Jos emme lähde itse lähetysmatkalle, voimme olla rukoilemassa ainakin.
Voimme rohkaista niitä, jotka lähtevät. Aamen.
Kiitos Pasi Julkunen näistä loppukehotuksista.
Tämä ohjelma on osoittanut sen, -
kun Jeesus on tullut sinun ja perheesi elämään, -
minkälaisia vaikutuksia se on synnyttänyt ja synnyttää koko ajan.
Juuri tätä Jumalan hyvin tärkeää lähetyskäskyn toteuttamista.
Herra siunatkoon teidän matkanne ja johdattakoon teitä kaikessa. Kiitos.
Mikäli tämä ohjelmasarja on koskettanut sinua, -
voit olla tukemassa sen tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-02030. Puhelun hinta on noin 13 euroa.
Tai voit lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitettä 8617. Kiitos tuestasi.
Tekstitys: A. Eskola