ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Juhani Harjunpää.
Tere tulemast Juhani! - Tänan kutsumast!
See on meie teine saade sinuga.
Esimeses saates uurisime ajalikult su elu nö esimest poolaega,
kuhu mahtusid su usule tulek ja muud asjad.
Samuti ka su sõjaväe aeg, kus sa teenisid tehnika poole peal.
Eriti radaritehnika ja sellega seotud tehnika peal.
Samuti rääkisime Püha Vaimu tegevusest.
Jutuks tuli ka su vanglatöö ja see, et olid erinevates palverühmades.
Selles saates jätkamegi natuke nende asjadega.
Ennekõike just vaimuliku poolega.
Räägi, kuidas need asjad on su jaoks aastate jooksul avanenud
nii sõjaväes teenides
kui ka vanglates teenides.
Kui ma tööle läksin, sain 1970'ndate alguses usklikuks.
Läksin tööle peastaabi vaimulikku sihtasutusse.
Mäletan, et kord tuli peastaapi külastama
peapiiskop Massa.
Ka ohvitseridel kästi temaga kohtuma minna.
Koolitusohvitser ütles mulle: "Sa oled ka usklik. Sa lähed sinna!"
Ütlesin, et ei lähe, aga ta käskis mul ikkagi minna.
Seal oli koos umbes 70 ohvitseri, kes käsitlesid 10 käsu teemat.
Siis tuli vaba sõna koht ja ka mina tõstsin käe.
Ütlesin välja oma seisukohad,
aga see muutus juba mu isiklikuks tunnistuseks.
Siis tõusis juba kätemeri.
Massa vaatas: "Oi, oi, peab minema järgmise teema juurde."
Hakkasin 1983. aastal tööle peastaabi vaimulikus sihtasutuses.
Töötasin seal infosekretärina.
Peastaabi vaimulik sihtasutus teeb vaimulikku tööd
Kaitseväes, piirivalves ja kõikides relvaliikide koolides.
Tollal oli välipiiskopiks Jorma Laulaja Kurikkast.
Ta oli mu isiklik tuttav ja ma tegin temaga intervjuusid.
Püüdsin minna personali päevadele Lahtisse.
Iga uue piiskopi esile tulekuga
küsisid pohjanmaalased: "On ka tegu usumehega?"
Lahtis oli meil suur auditoorium, kus istusin tagapingis.
Arvasin, et ma pean ka mingi esitluse tegema.
Küsisin selle kohta piiskopi käest,
aga ta vaid naeratas ega vastanud midagi.
Hiljem ütles: "Sa oled usumees."
Olin 90'ndatel peastaabi päevadel aseesimees.
Kaitsejõudude vaimulikel päevadel jutlustasid ka ohvitserid.
Ma olin ka seal.
Siis tulid ka peastaabi vaimulikud päevad,
mis olid juba sügise poole.
Esimees käskis mul läbida jutlustamise loa jaoks vajaliku õppe.
Olin esimene ohvitser.
Läksime Parolasse, kus oli piiskop Kortekangas.
Esitlesime endid vormiriides ja ta piidles meid ülevalt ja alt,
öeldes: "Esitage avaldus."
See oli kuskil 1985. aasta paiku.
Siis pidi olema mingi organisatsioon või sihtasutus.
Ütlesime, et meil on peastaabi vaimulikud päevad,
kus jutlustamiseks peab olema luba.
Vikaarilt tuli Kirikuvalitsuse luba ja ma sain ka enda loa õppeks.
Vastus tuli enne 1985. a. jaanipäeva, et saan läbida selle õppe.
Mul oli selle ära tegemiseks aasta.
Õppe loetelus oli umbes 30 raamatut. Tunnistuste raamat ja ka Piibel.
Vaatasin, et mu magamistuba on raamatuid täis.
Varem mõtlesin inimestega seotud töö peale -
et enam suurele publikule ei kuuluta.
Kogesin, et tahan teha inimestega seotud tööd -
evangeliseerida.
Palvetasin selle asja eest
ja küsisin Jumalalt, kas ikka peaksin minema?
Mulle näidati ilmutust,
kus mu jala peale ilmus 4 kuldset raamatut.
Arvasin, et mu õpe on 4- osaline.
Helistasin assessor Rannale, öeldes, et läbin seda õpet,
mispeale ta soovitas
võtta kõige pealt läbi tunnistuste raamatud jne.,
Mõtlesin, et see nüüd küll 4-osaline pole.
"Küll ma suvel ja sügisel selle osa ära teen
ja jõuludeks on kogu õpe läbitud."
Sügisel palvetasin uuesti
ja sain sama ilmutuse - 4 kuldset raamatut.
Detsembris ütlesin, et mul on need kõik läbi võetud.
Nüüd jäi veel eksami või proovijutlustamine.
See pidi toimuma assessor Erkki Rannaga
Tampere Toomkirikus.
Pidin kirjutama selleks 2 jutlust - teoloogilise ja dogmaatilise.
Samuti kirjanduse loetelud - sõna sõnalt ja teatud teemadel.
Nii palju ta mulle tegi,
et ma ei pidanud panema sinna analooge ja teoloogia arutlusi.
Piisas vaid kirjutusest.
See oligi mu jutlus.
Erliline oli see, et üks kaplan küsis, kus ma jutlustan,
mispeale ütlesin talle.
Ta oli läinud valesse kirikusse.
Tamperes oli ka üks advokaat.
Jumal ütles talle, et ta läheks sinna kirikusse,
kuna seal räägitakse seadusest.
Me saime headeks sõpradeks.
Kui lehtedes olid valed kuulutused, siis Püha Vaim saatis just tema sinna.
Selles olukorras on tähtsaim see, et Jumala tahe saab teoks.
Peale seda jutlust toimus piiskopi ja teiste ametnike lõppkontroll,
kus kontrolliti mu jutlust.
Oli 13. märts ehk Talvesõja lõpu aastapäev.
Olin vormiriides.
Seal siis tähistasime ka 1986. a. Talvesõja lõpu aastapäeva.
Seal oli mitu assessorit. Käsuõppe assessorid.
Kohal oli ka see assessor, kes oli minuga seotud.
Olid veel paar assessorit, välipiiskop ja notar, kes oli mu selja taga.
Nii algaski "ülekuulamine".
Mulle anti selles asjas juhtimist.
Nad vaatasid mu asjad läbi ja siis algas küsitlus.
Mulle öeldi enne,
mida ühe või teise asja kohta võidakse küsida.
Kaks inimest küsitlesid mind ja Tampere piiskop Kortekangas ütles:
"Nüüd on algsed asjad veidi muutunud.
Jutlustamise luba maksab 300 marka."
Öeldi veel, et kui ma jutlustamisega ei tegele,
siis see luba võetakse ära.
Ma ei küsinud, et kui ma ei jutlusta, kas saan siis need 300 marka tagasi?
Õnneks ma seda asja ei küsinud.
Nii ma siis olen käinud jutlustamas paljudes kirikutes Soomes ja Rootsis.
Samuti ka vanglates.
Küsin seda -
kas sõjaväe vaimulik õhkkond on 20-30 aasta jooksul muutunud?
Või on see samaks jäänud
või kas sõjaväelased on ka mugandunud selle ajaga,
nii et ka nende hulgas on toimunud ärataganemisi?
Kuidas see sõjaväes välja paistab?
Ma ise jäin 2004. aastal pensionile.
Peastaabist tulid avaldused ja määrused.
Sellist usuvabadust polnud. Vastupidi.
Meil oli garnisonis hambaarst sõjaväe pastor.
Peastaabi ülem ütles, et kui tema unustab kohale tulla,
siis mina pean välihardushetke või ka jõuluharduse.
Pidasin nii välihardusi, kui ka teisi hardushetki.
Hardushetked olid alati.
Meil käisid ka sõjaväelased Ryttyläst.
Riihimäe garnisonis on kirik.
Sinna kutsuti ka väljast poolt - Ryttylä misjonikoolist.
Erinevad inimesed käisid kohal.
Üks kord oli eriline, kui teenisin kord vanglas.
Late Johanssoni grupp osales sellel erilisel üritusel.
Olin vanglas ja sinna tuli üks mees.
Olles olnud olnud kirikutes teenistustel,
on Jumal ilmutanud mulle teatud inimese näo,
et palvetaksin selle inimese eest.
Tuligi üks selline mees.
Ta küsis, kas tunnen teda, mispeale vastasin, et ei tunne.
Ta ütles, et oli olnud Ryttyläs koos garnisoni noortega talgutel.
Küsis, kas nüüd mäletan? Nüüd mäletasin.
Ma isegi palvetasin ta eest.
Ta tahtis rääkida oma loo.
Ta läks nädalaks puhkusele, tarbis uimasteid ja sooritas veretöö,
mispeale sai Riihimäe vanglas eluaegse vangistuse.
Ta tahtis minuga kohtuda.
See oli vist 2009. aastal, kui ma enam ametis polnud.
Ta tunnistas, et on näinud ettekuulutavaid unenägusid
ja küsis, kas tal on veel võimalust?
Ütlesin, et siin pole tegemist ennustuste või muude asjadega.
Jeremija 3:13 ütleb:
"Tunnista oma süüd, et sa oled taganenud.
Sa tuled tagasi sama ukse kaudu, mille kaudu sa läksid ja tunnistad!"
Ta ütles: "Kui vaid pääseks tingimisi vabaks."
Küsisin, kas Siber teda juba piisavalt ei õpetanud,
et tal ometi halvemini ei läheks.
Aeg läks edasi.
Võtsin lahti 2011. aasta "Helsingi sõnumid",
kus oli pealkiri "Jõhker põlengumõrv".
See mees oli seal.
2 ohvrit leiti sündmuskohalt kilekotis.
Siis mõtlesin: "Mida ma oleks pidanud veel ütlema?"
Jumal kutsub ühel või teisel moel. Seetõttu annab see täitsa uut loovust.
Evangeelium pole odav.
See on inimeste jaoks kallis kingitus Jumalalt.
Nagu ma näitasin seda risti, mille ma ühelt eluaegselt vangilt sain.
"Vaata alati ristile. Jeesus armastab. Ta on kõik meie eest ära teinud."
Jeesus istub Isa paremal käel.
Olen toonud seda esile, aga ikka on keegi küsinud:
"Kuidas sa sattusid usuteele? Kuhu sa oleksid edasi läinud?
Kas olid siis halvas olukorras?" Ütlesin, et ei olnud.
Ütlesin, et sain usklikuks 20. novembril, 1969. a. kell 23:30.
Keegi küsis, kas mul läks nii halvasti? Ütlesin, et ei.
Ühel koolikülastusel küsis üks pastor, kes oli seal õpetaja:
"Mida tähendab kell 23.30?"
Ütlesin, et Jeesusel on vastuvõtt 24/7. Minul oli selline vastuvõtuaeg.
Tänagi on see tõde, et Jeesusel on uks lahti.
Küsitakse: "Kes läheb sellest uksest sisse?"
Aga selleks inimesi kutsutaksegi.
See on tähtis asi.
Tegin seda kaitseväes, kus sellesse suhtuti positiivselt
ja suhtutakse edaspidigi.
Teen tänaseni vaimulikku tööd
Kaitseväe peastaabi vaimulikus sihtasutuses.
Samuti ka vanglas.
Jah, koroona ajal oli olukord raskem.
Nüüd asi avaneb uuesti.
Iga vangla jaoks peab taotlema loa, mis kehtib üldiselt aasta aega.
Lisaks kirjutatakse veel käitumisjuhised ja muud aspektid,
kuidas toimida vangidega.
Jumal andis sulle relvaks Püha Vaimu hääle tundmise
ja selle järgi elamise.
Piibel ütleb: "Ma juhin neid, kui nad käivad palves."
Su puhul on see hästi toiminud
ja Püha Vaim on sind juhtinud.
On olnud erinevaid olukordi.
Teilgi on minu intervjuu ajalehes "Uus tee".
Palvetades olen võtnudki ette erinevaid olukordi,
vahel mõeldes,
miks ma pole teatud olukorras teatud teedpidi läinud?
See on nagu lugu Etioopia õukonna juhiga,
kel kästi joosta liikuva vankri kõrval.
Sellised on need olukorrad.
Kord ütlesin ühes olukorras:
"Jeesus, juhi mind Püha Vaimu läbi!
Tahan olla nüüd kuulekas nende asjade suhtes,
mille Sa mu südamele paned."
Tulin Kuortaneelt ja läksin kõigepealt poodi.
Üks mustlane tuli mulle ukse peal vastu.
Küsisin ta käest, kas saan anda talle selle kristliku ajakirja?
Tuli ka teisi.
Tagasi tulles oli mul veel üks järel.
Seal oli üks koht, kuhu viiakse prügi.
Seal oli kallurauto ja see hakkas ära minema.
Sõitsin kiirusega 60km/h ja Püha Vaim käskis mul sinna minna.
Vaatasin, et ta sõidab juba minema, ja mul endal oli ka kiire.
Sõitsin 1,5 km Yli-Mäyry kanti,
Püha Vaim muudkui õhutamas, et pean sinna minema.
Sõitsin tee äärde ja ütlesin:
"Jumal, kui see on Sinu tahtmine, ma lähen tagasi."
See kallur oli just ära sõitmas,
nii et sõitsin talle ette ja rääkisin juhiga.
Aasta tagasi suvel ma juba korra nägin teda.
Küsisin siis, et kuidas nende asjadega lood on,
sest need on tähtsad asjad.
On sellised olukorrad, kus Jumala Vaim õhutab.
Olen neid ka hoiatanud teatud olukordade eest.
Mäletan, et vahel kirikusse minnes mind vihastas,
kui üks arengupuudega inimene hüüdis:
"Jussi, millal me lähme jälle Riihimäe kirikusse Jeesust ülistama?"
Samas ta oli täiega Jumala valguseks.
Juhtus nii, et ta kukkus ja murdis oma käe.
Arstid ühendasid ta käe valesti tagasi,
öeldes seejärel ta vanematele,
et see käsi ongi selline ja seda ravida ei saa.
Lõpuks ta hukkus ühes tulekahjus, olles siiskis usklik.
Oleksite te vaid näinud ta rõõmu, kui läksime kiriku ülistuskoori.
Jumal kutsub ühel ja teisel moel.
Millised need kutsed veel on olnud?
Jumal räägib aegajalt ka unenägude kaudu.
Minu elukoha lähedal on Vantaa jõgi, kus on kala-abajad.
Mul olid ka kalade-teemalised unenäod.
Kord nägin unes, kuidas mäe otsast tuli suur kalade vool.
Seal olid suured kalad ja ma vaatasin, mida ma võiksin võtta.
Kord mäletan, et mul oli hästi suur haug,
kel oli otsa ees eriline märk.
Olin tollal tellisetehases, mis oli alkohoolikute öömaja.
Ka kainena pääses sinna sisse. Viisin selle mehe sinna.
Seal oli 3-meetri pikkune ja nii lai laud.
Laua teises otsas oli üks mees, kelle ees oli leib.
Seal oli palju voodeid ja palju inimesi, kes seal ööbisid.
Küsisin ühe mehe käest: "Kas võin rääkida Jeesusest?"
See mees laua ääres ütles: "Sina siin ei räägi!",
samas kui teised ütlesid: "Räägi!"
Mees võttis leivanoa ja ähvardas mu ära tappa.
Ta hakkas oma kohalt liikuma.
Mul oli raamat sedasi käes ja ma seisin üleval.
Ta tuli sealt poolt ja ma mõtlesin, mida teha?
"Kas võtan mingi võttega selle noa ära või hakkan ümber laua liikuma?"
Ta oli juba poolel teel.
Ütlesin Jeesusele vaikselt: "Jeesus, tule siia!"
ja siis see mees kukkus kokku.
Järgmisel päeval olin tööreisi tõttu raudteejaamas.
Seal oli 3 noort meest.
Ostsin just rongipiletit.
Rääkisin neile kolmele mehele Jeesusest ja muust.
Mees laua äärest tuli ka sinna ja ütles: "Päästa ta! Ta kukkus solgiauku."
Ta oli täis kuivanud solki.
Ütlesin mehele, et ta ei vaja muud, kui tuletõrjehüdranti.
Nägin ka mingit unenägu.
Üks mees ütles, et ta ei saa sinna jääda.
Tal oli nii tugev Püha Vaimu kutse.
Ta peab minema! Ta ei saa sinna jääda!
Tal oli otsa ees selline suur märk nagu minu kalalgi oli otsa ees.
Kui mõelda tagantjärele olukordadele vanglates,
siis 1990'ndate vahetuses oli vangla kirik ümberehitamisel.
Meie kirik oli sel ajal raamatukogus, kus oli koos 29 vangi.
Seal oli üsna kitsas ruum.
Lõpuks tuli sinna ka üks suur turske sell - umbes 2 m pikk.
Tal oli kaelas sõrmepaksune kett
ja suur rist rippus pahupidi selle otsas.
Ma istusin väga kitsa laua taga. Ta tuli sisse ja mul oli Piibel lahti.
Ta vaatas mind ja mu Piiblit.
Valmistasin oma tööks ette ja lasin sel niimoodi olla.
Ta küsis, mis oleks, kui mu vormiriie ja karvamüts nagis põlema panna?
Ütlesin: "Jäta mu vormiriie rahule ja Jeesuse nimel istu siia!"
Ta ühmas midagi vastu ja istuski.
Üks mustlasest vend tegi ettepaneku laulda "Kolgata veres on vägi".
Tõusin siis üles ja ütlesin, et see ongi meie peamine teema -
Jeesuse ristiveres on meil pattude andeksandmine.
See suur mees tõusis püsti ja ütles:
"Sa tuled siia muinasjutte rääkima. Peksa saad!",
hakates seepeale minu poole lööma, kuhu juhtus.
Seisin külma rahuga.
Seal oli 29 teist vangi - seal hulgas mitu eluaegset vangi.
Külastasin Kuopio vanglat ja rääkisin samal teemal.
Küsisin: "Kas keegi tuleks aitaks mind?"
Üks poiss tõstis käe ja sai kõnejärje.
Ta küsis: "Kas keegi eluaegne?" Ütlesin: "Ei, Jeesus."
"Jeesus!?" hõikasid kõik 60 jüngrit üheskoos.
Rääkisin, kuidas üks turske sell püüdis mind kogu aeg lüüa,
aga ei saanud pihta.
Nii, kui ütlesin: "Jeesus tuleb siia", kukkus ta maha.
Mitmed sõjainglid olid seal kohal. - Jah.
Kord, kui olin vangidega kohtumas, tegi väljaanne "Põhjatäht" intervjuu.
Vangla pastor oli ka kohal.
Küsiti, miks ma kuulutan evangeeliumi
ja teiseks, kas on ka ohtlikke olukordi olnud?
Rääkisin ka ohtlikest olukordadest.
Palusin intervjuud alustades: "Püha Vaim, aita mul alustada!"
"Sõna ristist on jõledus neile, kes lähevad hukka,
aga meile, kes me pääseme..."
Rääkisin natuke ka teistest ohuolukordadest
ja muudest sündmustest.
Kui see saade eetrisse läks, siis seda osa seal polnudki.
Ta kiitis seda pastorile ja vangla juhile.
Järgmisel aastal läks eetrisse 10-osaline vanglateemaline sari.
Selles sarjas oli Riihimäe vangla olukord
üsna lootusetu.
Sellest, et seal oli usklikeks saanuid ja ärkamist, sellest ei mainitud.
Vangla juht ütles ka, et seal polnud seda, mida lubati.
Olin Lahtis vormiriides koos kõigi märkidega.
Seal oli reservi saatmise üritus.
Niinistö oli ka seal kohal ja intervjueeris teisi.
Läksin ta juurde ja ütlesin, et tuli halb tagasiside;
et ta andis vale pildi, et ärkamist polnud
ja minu intervjuu jättis üldse välja.
Tema siis: "Nojah, noh, noh..." Midagi mõistlikku ta öelda ei osanud.
Aeg läheb üsna kiiresti,
mistõttu palun sul nüüd öelda vaatajatele,
mida Püha Vaim annab.
Piiblis, Koloslastele kirjas öeldakse: "Jumal räägib saladusi."
Paulus ütles: "Iga inimene Jeesuses asetatakse täiuslikult Jumala ette."
Siin pole vaja mõelda mingist asendimuutusest.
Kirjutasin Rootsis ühes kohalikus lehes
asendi muutusest.
Lehe toimetaja küsis:
"Kas Soomes on uus ärkamisliikumine - asendi muutus?"
Ütlesin: "Ei, see on mehaaniliselt meie kõigi sees."
See kõik on tasuta.
Arm ja ka usk tulevad Jeesuse ja kuulmise kaudu.
Kõigi poolt vastuvõtmist väärt asi on see,
et Jeesus tuli maailma patuste pärast.
Vaata alati ristile! Jeesus armastab sind!
Rist on tühi. Miks? Sest Tema on Isa paremal käel.
Ta on seal ühe ainsa ohvri tõttu. Igaühe jaoks, kes hüüab Teda appi.
Ta ei jää kurdiks appihüüdudele.
Jumal õnnistagu sind!
Aitäh Juhani Harjunpää nende kahe saate eest!
Siin on näha sinu usukindlust Jeesusesse.
Kui Jeesus on koos meiega, pole meil kartust ega muret.
Võitlus ikka jätkub. - Jätkub.
Aga Ta on armuline.
Saame Talle iga päev oma asju tunnistada.
Ja me saame Temalt ka iga päev armu paluda.
Aitäh sulle! On palju sündmusi, millest me täna ei rääkinud,
aga ennekõike sai selgeks, kus me varjupaik on.
Meie igavene turvapaik on Jeesuses.
Aitäh ja õnnistusi sulle ja su perele!
Sama teile, TV7'le ja teie tähtsale tööle!
Ma ikka vaatan seda.
Soovides toetada Eesti TV7 tööd, helistage 900 1770 (kõne hind 10 eur)
või annetage pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa