ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Toma Flyktig.
Tere tulemast saatesse! - Tänan!
Sa oled evangelist ühingus "Evangeelium kõigile".
See, mida see praktikas tähendab, sellest räägime saate lõpuosas.
Su elu algus kulges vist üle kivide ja kändude,
mistõttu on üllatav,
et täidad täna neid ülesandeid, mille Jumal on sulle andnud.
Vaevalt, et keegi osanuks seda arvata,
kui veel alla 20-aastane olid.
Kindlasti mitte.
Kui oleksin öelnud oma lähedastele,
et minust saab rahvusvaheline evangelist,
oleks mind tõenäoliselt välja naerdud stiilis "Hull inimene!"
Räägi, kus ja millises kodus sa sündisid
ja mida üldse veel sellest ajast rääkida tahad?
Ma sündisin Poris, töölisperre.
Pidasin tollal normaalseks, et tarvitatakse palju alkoholi.
Elasin kohas, kus paljud tarbisid alkoholi.
See oli igapäevane asi.
Sellisesse perre ma sündisingi.
Sellest igapäevaelust ma siis endasse kõike ammutasingi.
Kas oli nii, et kui olid 3-aastane, siis su vanemad lahutasid?
Jah.
Mu isa suur joomine põhjustaski lõpuks abielulahutuse.
Sa ei mäleta sellest ajast väga midagi?
- Mitte väga.
Mälestused lähtuvad pigem emalt saadud teabest.
Kuid ka ema järgmine abielu polnud väga probleemitu.
Seal kordus sama asi, olles sarnane eelmisega.
Kordus tõesti, sest sealgi oli palju alkoholi tarbimist
ja see jättis mullegi ühe eeskuju alkoholi tarbimise osas.
Kas oli nii, et su vanemate puhul oli alkoholi tarbimine
juba mitmeid põlvkondi moes?
Tean, et ema poolt on see olnud pikalt.
Ma küll väga kaugele ei tea,
aga vanavanematel oli alkoholiprobleem igal juhul.
Isa poolel oli pigem muid probleeme, aga neid lahendati ka alkoholi abil.
Peatume siin veidi rohkem.
Selliseid peresid on ka tänapäeval väga palju.
- On küll.
Mis sa arvad, kuidas peaks ühiskond panustama,
et nende arv oleks väiksem?
Usun, et ühiskond peaks panustama rohkem peredesse.
Sellesse, et peredel läheks paremini.
Sest mitte alkohol ise pole põhiprobleem,
vaid see on millegi sümptom.
Meie halva käekäigu sümptom, mis tänapäeval valitseb.
Kui mõelda sellele, et me parlamendisaadikudki
püüavad meile joovastavaid aineid rohkem kättesaadavaks teha -
sh kanepit,
siis see pole üldse mitte hea suund.
Nii on. Ja kui mõelda sellele, et pere on ühiskonna rakuke,
siis kui perel läheb hästi, läheb ka ühiskonnal hästi.
Just.
- Hiljem näeme sedagi,
et kui Jumal ei saa oma rolli peres, ei saa Ta seda ka ühiskonnas.
Jah.
Nii lihtsalt on.
Kuid vaatleme veel su noorusaega.
Sa ka abiellusid mingi aeg.
Nii oli.
Olin esimest korda abielludes 20-aastane.
Aga enne seda tarbisid ka sina liiga palju alkoholi,
sest su eeskujud olid vastavad. - Just.
Aga oli üks isik... Vist su sõbra isa või tuttav?
See oli mu sõbra isa
ja mulle on jäänud temast väga soe mälestus.
Olime sõbra kodus.
Sõbra isa oli veidi aega tagasi usklikuks saanud
ja ütles siis meile, poistele:
"Istuge laua taha ja andke omad elud Jeesusele!"
Nii me ka tegime.
See oli esimene kord, kui ma päästepalvet palusin.
See muutis mu elu, tuues sinna kaasa mitmeid asju.
Sellest läks mõni päev mööda, kui Jumal tervendas mu epilepsiast.
Jumal ilmutas oma headust. - Jah.
Aga keskkond ja muud olukorrad
viisid su samale teele, kus su isagi oli olnud. - Just.
Räägi lühidalt, milline see aeg oli?
Mul olid sõbrad, kes armastasid käia baarides.
Ka mina tahtsin väikese poisina suurte poistega kaasas käia.
Seda kaudu tuli alkohol võimsalt ka minu ellu.
Ka mu kasuisa tarvitas ohtrasti alkoholi.
Meil oli alkohol alati kodus olemas
ja nii hakkasin ka mina seda rohkesti tarvitama.
Samal ajal aga sa ka abiellusid mingil hetkel? - Jah.
Arvasin, et kui mul on teine inimene kõrval,
siis ta aitab piirata mu joomist.
Ise aga tegin ka kõvasti tööd, et heastada oma joomist tööga.
- Seejärel aga tuli teinegi lühike abielu?
Jah, aga seegi lõppes.
Oli teil lapsi ka?
Jaa, kaks last, kes tänaseks on täiskasvanud.
Läheme aga nüüd sellesse aega,
kus su vaimuliku isa poeg võttis sinuga ühendust.
See on huvitav lugu.
Jõudsin oma joomiste tõttu olukorda,
kus mul ainsaks varaks oli vaid suur kotitäis isiklikke asju.
Elasin oma vanemate suvilas.
See mees helistas mulle mitu korda, öeldes mulle kolmandal korral:
"Kui loll sa võid olla, et sa ei jäänud Jeesuse juurde!
Vaata oma elu!"
Ma aga vihastasin selle peale,
pannes toru hargile ja mõeldes: "Aitab juba sellest jutust!"
Aga Jumal haaras sellest olukorrast kuidagimoodi kinni.
Nii et õhtul, enne magama minekut, ütlesin Jeesusele:
"Jeesus, kui oled päriselt olemas, siis ilmuta end mulle ja tule mu ellu!
Ma ei jaksa enam ise, sest mu elu on täiega kohutav!"
Hommikul, kui ärkasin, oli aken pisut praokile jäänud.
Sealt kuulsin linnulaulu ja päike paistis soojalt sisse.
Kogu ärevus ja pohmell olid läinud.
Kogesin armastuse tunnet, mõeldes: "Tohoh, mis minuga juhtus?"
Helistasin suure tuhinaga sõbrale: "Kas tead, ma sain usklikuks!"
Sellest algasid mu elus väga suured muutused.
Kogesid sel korral juba teist korda Jumala headust.
Esimene kord oli see epilepsiaga seotud juhtum
ja sel korral oli see veelgi suurem, avaldades veelgi suuremat mõju.
Sageli aga püüab hingevaenlane ikka veel rünnata,
sest ta ei taha nii kergesti alla anda. - Nii on.
- Kuidas sa need löögid tõrjud?
Alguses püüdis hingevaenlane mind kuidagi narrida mu vanemate kaudu.
Ema küsis, kas mu usklikuks saamine on taas mingi nali või tuhin?
Ta ütles veel, et Jumalaga nalja ei tehta
ja et nüüd läksin liiga kaugele.
Aga ema nägi siiski seda suurt muutust,
mis mu elus toimus.
Su varandus oli vaid üks kilekotitäis riideid ja asju.
Siis aga tegi Jumal sulle veel kolmanda heateo -
sulle pakuti korterit.
Räägi sellest lähemalt.
Minu usklikuks saamisest möödus umbes paar nädalat,
kui sotsiaaltöötaja helistas ja pakkus mulle korterit.
Küsis, kas tahaksin sellisesse korterisse kolida?
Ütlesin: "Muidugi tahan!"
Ta küsis veel, kas vajaksin ka kolimisautot,
mispeale vastasin, et saan oma ühe kotiga ise hakkama
ja kolimisautot pole tarvis.
Kolisin sinna korterisse ja möödus veel mõni päev,
kui mulle helistati tööbüroost
ja küsiti, kas tahan Raumasse tööle minna?
Igaüks meist teab, kui "tihti" tööbüroost helistatakse,
aga sealt siiski helistati.
Ütlesin: "Muidugi tahan ma tööle minna!"
Siis aga mõistsin, et mul pole autot ja ma ei saa tööle minna.
Sinna oli pikk tee - 50 km.
Siis juhtus nii, et mu naaber ütles, et ta kolib sealt ära
ja küsis, kas tahaksin tema autot?
Ütlesin, et mul pole üldse raha, et mingit autot osta,
mispeale ta ütles, et osta pole vaja
ja pistis mulle võtmed ning volituskirja pihku.
"Mine ja registreeri see oma nimele!"
Nägid selle kaudu kindlasti, et Jumal on hea. - Just nii.
Jumal hakkas mu elu taas üles ehitama,
teades, et ma ise polnud tol hetkel võimeline seda tegema.
Ka su vaimulik kasv hakkas edenema.
Mis juhtus, kui tööl käisid ja kuidas seal oli usklikuna olla?
See oli tore.
Läksin ühel päeval tööle
ja mul oli rist üsna nähtaval kohal kaelas.
Töökaaslane küsis, miks ma sellist risti kannan,
mispeale vastasin: "Seepärast, et ma usun Jeesusesse."
Ta küsis: "Mida see Jeesus sulle sellist annab, mida mul pole?"
Vastasin: "Kui vaid teaksid, kust Jeesus on mu välja toonud,
siis sa ei küsiks!
Kuid ma võin sulle rääkida", mispeale saingi talle usust tunnistada.
Oli see su esimene suurem tunnistamine?
Oli ja oma loo jagamine tekitas ütlemata hea tunde.
Su tööelu edenes väga hästi,
aga su südamesse tõusid ka vaimulikud asjad
ja sa mõtlesid, kas sa ka saaks kusagil kaasa teenida?
Jah.
Tahaksin siinkohal tänada väga Veikko Kokkoneni.
Ta oli tollal nelipühi kiriku juhtiv pastor.
Ta oli mulle eriline tugiisik, kui mul mingid probleemid tekkisid.
Läksin neist Veikkole rääkima ja ta rahustas mu maha, öeldes:
"Võta rahulikult! Vaatame, mida elu endaga toob!"
Veikko pani mind esimesel korral Pori nelipühi kiriku korravalvuriks.
See oli mu elu suurim asi, mida olin kogenud -
ma sain olla Jumala koguduse korravalvur.
Paljud teisedki, kuigi mitte ehk politsei,
oleksid usaldanud korra valvamise sinu kätte.
Ühtlasi osalesid ka Jaanipäeva konverentsil.
Just. Konverentsi kogemus minu enese jaoks oli selline,
et ma ise ka imestasin.
Mul polnud mingitki kogemust selles osas, mida usklikud teevad.
Seda oli tore näha.
Seal toimusid asjad, kus oli näha, et ka seal Jumal hoolitseb.
Mis juhtus ja milline oli teekond sinu evangelistiks saamiseni?
Siin tuli taas mängu Veikko Kokkonen.
Poris korraldati tollal nn lähipiirkonna teenistusi,
mille raames inimestele viidi toidukotte
ja samas kuulutati ka evangeeliumi.
Alguses tegin ise seda tööd,
aga hiljem sain selle töö eest vastutavaks.
Vastutasin selle eest nelipühi kiriku ees.
Sedakaudu sain aru, et see on minu asi ja minu teema.
Evangeeliumi kuulutamine on mul nii südames
ja seotus sellega nii tugev.
Millal su praegune abielu sündis?
Oleme praeguseks olnud abielus 3 aastat.
Pere elab Harjavallas ja ma ise õpin Tamperes.
Sa veel õpid,
aga samal ajal käid ka ringi mitte vaid Soomes, aga ka välismaal.
Räägi, kuidas see kõik algas?
Selline mees nagu Seppo Mäkipää võttis mu oma kaitsva tiiva alla.
Käisime mingil ajal Venemaal,
kus kuulutasime Seppoga evangeeliumi.
See kõik oli ka mu enda jaoks väga õpetlik.
Seppo kaudu tutvusin ka Samuel Bashiriga,
kes on Pakistanist pärit evangelist.
Selle ja teiste imeliste asjaolude kaudu
juhtis Jumal mind kuulutama evangeeliumi Pakistanis.
Rääkisime enne saate algust, et õppisid inglise keelt rääkima.
Millal ja kuidas sa selle keele siis ära õppisid?
See on tore lugu.
Mul oli lapsepõlvesõber Inglismaalt, kes rääkis üsna halvasti soome keelt.
Nii mõtlesin, et peaksin hoopis ise inglise keele ära õppima.
Ma tookord veel seda väga hästi ei osanud,
aga omavahel suheldes see keeleoskus ka tasapisi tuli.
Tegelen selle keeleõppega tänagi veel.
Mainisid ennist Pakistani.
Kuidas sa sinna misjonitööle sattusid ja mis kõik sinu seal olles juhtus?
Mu esimene Pakistani reis toimus koos Samuel Bashiriga.
Sellega on nii,
et kui usaldada Jumalat, siis kartused kaovad.
Sõitsime mootorratastega mööda Pakistani tänavaid.
Ma ei tea, kas ma tavaolukorraski julgeksin seda täie aru juures teha.
See oli üsna karm asi.
Käisime seal erinevates väikestes kogudustes
ja kuulutasime neis evangeeliumi.
Seal Jumal näitas mulle esimest korda,
et see töö on just minu jaoks.
Palvetasin ühe väikese beebi eest,
kes oli minemas südameoperatsioonile.
See beebi sai terveks ja polnudki vaja operatsioonile minna.
Teine kord, kui ma Pakistani läksin, läksin sinna koos Arto Boaga.
Arto küsis minult, millised teenistused seal on?
Ütlesin, et teenistused on meeletult suured.
Arto oli veidi skeptilise meelega,
kuid siis näitasin talle pilte kõigest toimuvast.
Suurimal teenistusel, kus kuulutasime, osales 20 000 inimest.
Neile kuulutasimegi evangeeliumi.
Aga ikkagi jäi mu sisse tunne: "Kas see kõik ikka on minu jaoks?"
Ei tea. Võib olla hingevaenlane kiusas sellega veidi.
Olime ühel teenistusel, mis oli väga raske teenistus.
Üks naine rikkus kogu aeg korda ja märatses.
Mõtlesin, et nii see küll ei lähe!
Ütlesin: "Jumal, kui sa ka päriselt tahad, et siin olen,
siis ära luba sellistel asjadel toimuda!"
Peale teenistust tuli üks mees me juurde
ja palus palvetada selle naise eest.
Ta ütles, et see naine on olnud üle 20 aasta selline labane.
Panin käed selle naise peale ja käskisin haigusel naisest lahkuda.
Mitte midagi ei juhtunud.
Kogesin suurt pettumust, mõeldes:
"See pole võimalik. Jumal pole siin koos minuga!"
Tõusin püsti ja astusin mõned sammud kõrvale.
Meiega koostööd tegev pastor Hamid Rass
koputas mu õlale: "Pööra ümber!" ja see naine seisis mu kõrval.
Mõtlesin: "Mis asja? Mis toimub?"
Jumala väe töö aga ei lõppenud veel sellega.
See naine, kes oli märatsenud kogu teenistuse aja, tuli sinna
ja ta mees ütles,
et see naine on kurjadest vaimudest vaevatud,
küsides, kas saaksin palvetada ta eest?
Nii palju sain, et tõstsin käe üles ja ütlesin: "Jeesuse nimel...",
mispeale see naine kukkus selili põrandale
ja oli täiesti elutu.
Mõtlesin: "Oo ei, nüüd see naine veel sureb ka siia!"
Üks meestest tõi klaasitäie vett ja äratas veega naise üles.
Naine tõusis üles täiesti rahulikuna.
Tervena? - Jah.
Kurjad vaimud olid läinud.
Miks ma tahan neist asjadest rääkida, on see,
et küsimus on Jeesuse töös, mitte meie omas.
Sellest on palju räägitud ja olen ka ise seda meelt,
et me peame rääkima Jumala tegudest.
Pakistan on ju täielikult moslemimaa. - Jah.
Moslemiusk on aga kõigi teiste suhtes vihameelne valeusk.
Kuna Pakistanis on selliseid näiteid palju,
siis usun, et see tunnistab sellest,
et nad tahavad Jeesuse oma ellu vastu võtta.
On sul veel näiteid?
Me teenimistöö kaudu on paljud pöördunud islamist kristlusse.
Kui sa saad rääkida moslemile Jeesusest
ja ta võtab selle vastu, siis see muutus on väga suur.
Isegi selle inimese väline kest muutub.
Mingit uut elundit inimesele küll ei kasva,
aga üks kergus ja kirkus paistavad temast välja.
Inimesest kiirgab välja rõõmu ja rahu.
Ühtlasi on tore see, et kui inimesed saavad usklikeks,
siis Hamid Rassa ja ta kogudus hoolitsevad nende eest.
Seetõttu on seal kerge inimestele evangeeliumi kuulutada.
Lähed sa lähitulevikus veel Pakistani?
Plaan on minna sügisel.
Meil on veel teine koostööpastor, kellega koos läheme
ja kellega meil on eesmärk alustada koguduste rajamisega.
Meil on palju koostööasju plaanis ja püüame neid siis ka täita.
Vajate selleks kindlasti palju palvet ja tarkust,
kuna islamiusk on meile vastupidine usk.
Meie meelest on see valeusk.
See tekitab aga alati pingeid. - Nii on.
Eriti veel siis, kui oled võõral maal.
On teil ka pinevaid olukordi olnud?
On. Meie viimase reisi ajal käis ka politsei kohal.
Hamid pidi seal neile natuke valetama rääkides meist moonutatud tõde.
Tänu sellele ei tulnud meil politseiga tegemist teha.
Selliseid asju seal ikka on.
Meil on nüüd veel 2 minutit aega, nii et sul on nüüd vaba sõna.
Kui seda saadet praegu vaatad, tahan julgustada sind.
Matteuse 28:18 on öeldud,
et Jeesusel on kogu vägi ja võim nii taevas kui maa peal.
Seejärel annab Jeesus meile volituse minna ja teha jüngreid.
Palun sind, et paluksid Jumalalt oma kutset,
küsides, kuidas sina saaksid Jumala armastust edasi viia?
Viia edasi seda Jeesust, keda sa ise tunned.
Kuidas sa saaksid seda teistele inimestele edasi viia?
On tähtis, et oleksime osa sellest ketist
kas siis palvetades või muudmoodi toetades,
sest Jeesusel on kogu võim ja vägi.
Mu meelest on see nii tore asi ja ma räägin sellest palju kogudustes.
Kui Jeesusele on antud kogu võim ja vägi,
siis hingevaenlasel pole mingit võimu ega väge
ja nii saame ka kuulutada inimestele vabadust Jeesuses.
See on see, millega tahan sind julgustada.
Mine edasi!
Selline julgustus tunnistab ka sellest,
et evangeeliumi levitamine on see töö, mille Jumal on sulle andnud.
See on miski, mille osas peab tõesti "põlema"
ja sinuga siin vesteldes olen saanud sellele ka kinnitust.
Islamimaades on see töö väga väljakutseterohke ja raske,
aga aitäh sulle, et seda alustasid!
Andku Jumal sulle veel palju reise mitmel pool maailmas!
Aitäh! - Tänan!
Soovides toetada Eesti TV7 tööd, helistage 900 1770 (kõne hind 10)
või tehke pangaülekanne, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa