ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Jyrki Manninen.
Tere tulemast Jyrki! - Tänan kutse eest tulla!
Su elust on käinud läbi mitu piirkonda, perioodi ja muid sündmusi,
aga alustagem sinu lapsepõlvest.
Räägi meile oma kodust.
Kes te olite ja mis kõik juhtus su elu esimestel aastatel?
Olen pärit Kainuust, Hyrynsalmi vallast, Hoika külast.
Käisin ka Hoikas koolis.
Mu isa töötas seal õpetajana.
Mu ema Irja oli koduhoidja.
Ta hoolitses majapidamise ja laste eest.
Meid oli kokku 9 last.
Meil oli suur pere, kellest mina olin noorim.
Sa olid 10-aastane, kui su peret tabas kohutav õnnetus.
Jah. Tolle hetkeni nautisime turvalist lapsepõlve.
Mängisime palju koos õdede ja vendadega.
Samas koolis käisid ka küla teiste perede lapsed.
Meil oli muretu ja rõõmus aeg, mängides väga palju koos.
Aga 1973. a. sügisel suri kahjuks mu isa,
kes oli kõigest 42-aastane.
See oli tugev löök me perele -
meile kui lastele ja muidugi ema Irjale.
- Kindlasti ka kogu külale, sest isa oli ju õpetaja.
Jah muidugi. See oli kogu külale suur šokk.
Kõik olid leinas, et nii juhtus. Eriti veel selles suures peres.
Teid oli isa surmahetkel 6 alaealist? - Jah, 6 alaealist.
Ema jäi üksikvanemaks? - Jah.
Kui sa nüüd seda tagantjärgi analüüsid,
siis mida see sinu ja su pere jaoks tähendas?
Isa surm lõhkus väga meie peret.
See lõi tugeva ebaturvalisuse tunde
nii minusse, kui kindlasti ka teistesse lastesse.
Isa kaitse ja ligiolu olid täielikult kadunud.
Hiljem oli nii,
et emal ei jäänud muuks aega, kui teile elatist hankida.
Nii oli. Ta üritas kõigest jõust teha töid.
Teil polnud mõlemaid vanemaid juures
nagu tavaliselt.
Jah. Kasvasime väga palju ise ja omaette.
Hoika koolist varajasest lapsepõlvest teismeeani
ja ka täiskasvanueani välja.
Me pidime kolima Hyrynsalmi keskusesse korterisse.
See korter oli isa ametikorter õpetajaameti päevilt.
Kolisime Hyrynsalmi keskusesse korrusmaja üürikorterisse.
Seal kasvasime noorteks täiskasvanuteks.
Ema tegi igasuguseid töid. ja püüdiski saada igasuguseid töid,
et saada meile riided selga ja toit lauale.
Samuti üür makstud.
Aga ema armastusest jäi ikkagi väheks.
Mõtlesin sellele, et sina, noorima lapsena,
said kõigest hoolimata üliõpilaseks.
Jah.
Sest sinu puhul oleks olnud tõenäoline,
et kool oleks jäänud pooleli.
Ja kes teab, võib olla oleks õlu või miski muu mängu tulnud.
Just. Nagu ma enne sulle ütlesin,
olen alati armastanud asju uurida ja õppida.
Ma õppisin 3 aastat Suomussalmi gümnaasiumis
ja sain üliõpilaseks 1982. aastal.
Minu tugev ja lemmikaine oli inglise keel.
Samuti Soome ajalugu.
Räägime sellest hiljem veel lähemalt,
aga sul on veel üks Jumala poolt antud and - muusika.
Jah.
See on sul üliõpilaseks saamisest peale,
kuni tänaseni.
Jah. See algas lapsepõlvekodust.
Meil oli Hoika kooli köögis üks juhtmega raadio,
kust kuulasime 1960'ndate lõpu popmuusikat.
Isa aga pani pühapäeviti valge särgi selga ja lipsu kaela,
sest kell 10 algas jumalateenistus, kus kõlasid siis luteri kiriku laulud,
mida mulle meeldis ka kuulata.
Hiljem kuulasin kuni üliõpilaseks saamiseni
mitmesugust muusikat.
Näiteks Soome lööklaule ja Soome popmuusikat.
Samuti inglise pop- ja rockmuusikat.
Samal ajal kuulas ema plaadilt Vivaldi ja Bachi klassikalist muusikat.
Sellega sain suure muusika kuulamise kogemuse.
See aitas hiljem väga palju kaasa oma laulude loomisel.
Sa said 18-aastaselt üliõpilaseks.
Olid sinna maani elanud maapiirkonna turvalises keskkonnas.
Siis aga tulid pealinna piirkonda -
võiks öelda, et üsna ebaturvalisse keskkonda.
Ühtlasi said ka üsna raske töökoha. Räägi sellest.
Samal kevadel, kui ma üliõpilaseks sain,
tulin ka pealinna ja läksin tööle ühte haiglasse.
Seda tänu sellele, et mu vanim õde töötas seal
ja sai ka mulle sinna töökoha.
Mul polnud aimugi, milline see töö praktikas olema saab.
Kuid minust sai siis hooldaja, mis oli üsna suur šokk mu jaoks,
tarumeerides mind vaimselt üsna palju.
Tookord ma ei saanud sellest veel aru, aga nii see oli.
Aga kõigest hoolimata,
kui aeg kätte jõudis, läksid sa sõjaväkke.
Jah. Kuna ma töötasin haiglas, siis mõtlesin ikka sõjaväkke minna,
sest ma olen isamaaline mees. Soome on mu kallis isamaa.
Mõtlesin ka, et olen valmis seda kaitsma,
kui selleks vajadus tekkib.
Kuna ma töötasin haiglas,
püüdsin sõjaväes saada meditsiiniüksusesse.
Ma käisin läbi meditsiiniallohvitseride kooli.
1984. a. alguses naasesin tsiviilellu meditsiininooremseersandina.
Läksid sa peale sõjaväge samasse kohta tagasi?
Jah. Samasse kohta tagasi.
Aga siis lõid välja lapsepõlve ja noorusaja kogemused -
isa kaotus varases lapsepõlves,
üksikema pidev hõivatus ja tema armastusest ilma jäämine.
Lisaks veel dramaatiline kolimine pealinna
ja töö, mis ei sobinud mulle üldse.
Juhtus see, et 1984. a. kevadel tekkisid mul tugevad ärevushood.
Olin sisimas väga ärevil ja väga kartlik.
Selle tunnuseks oli see,
et olles haiglas tööl, lukustasin end WC-sse
ja kustutasin tuled.
Olin seal peidus nii personali kui patsientide eest.
Mul olid väga kohutavad hirmud ja ärevushood.
Tekkis sul ka enesehävituslikke mõtteid?
Tekkis küll.
Nii läksin ühel päeval osakonna hooldaja juurde
ja võtsin end töölt lahti.
Ma läksin ära, sest ma ei jaksanud enam.
Tol kevadel mu olukord aina halvenes.
Läksin tööle ühte koristusfirmasse, sest raha pidi ju teenima,
aga mul oli ka seal väga raske.
Vabal ajal viibisin oma korteris nö looteasendis
ja soovisin oma surma.
Hakkasin mõtlema enesetapule ja tegin selleks ka juba ettevalmistusi.
Nii olin kõik õhtud looteasendis teki all.
Tundus, et olin kui mustas tunnelis, kust polnud mingit väljapääsu.
Paljud räägivad, et nad olid omadega üsna põhjas,
aga mulle näis, et ma läksin ka sealt põhjast läbi.
Mul oli kohutav häbi,
et ma ei jaksanud haiglas hooldajatööd teha.
See kisendas mu sees ja ma tundsin end kohutavalt.
Hüüdsid sa hädas olles Jumalat appi? - Jah. Nii see oli.
See toimus 1984. a. aprillis, kui olin omadega nii otsa korral.
Ma elasin tollal ühes ridaelamu boksis.
Langesin seal põrandale põlvili ja hüüdsin:
"Jeesus, kui Sa oled olemas, siis tule ja aita mind!"
See oli väga uskumatu lugu. Räägin lühidalt, mis juhtus.
Ühel hetkel tundus nagu oleks "kork" mu peast ära võetud. Plumps!
Seejärel tuli mu sisse tugev Jeesuse armastus.
See Jeesuse armastus ja vägi, mis mu sisse tulid, olid nii suured,
täites mind pealaest jalatallani.
Hiljem kujutasin seda pilti ette nii, nagu ma oleks olnud pesumasinas,
kus kõik armastuseta kogemused lapsepõlvest
pesti ära.
Seejärel aga parandati mu sisemus Jumala armastusega.
Samuti pühiti minema
mu ebaõnnestumise tunne hooldaja töös.
Kogesin end esimest korda elus
olevat armastatud ja täiesti aktsepteeritud.
See oli väga võimas kogemus ja kestis ehk 1-2 minutit.
Sel hetkel päästeti tegelikult mu elu.
Jeesus tuli ja päästis mind ellu tagasi.
Sõna otseses mõttes.
See on nii võimas tunnistus Jumala headusest.
Sellest, et Ta on hea Jumal ja ütleb: "Hüüa mind appi kitsikuse päeval!"
Siin on väga konkreetne tunnistus sellest,
et ka see Piibli kirjakoht on tõde.
Neid tunnistusi on väga palju.
Jumal on hea ja Ta tahab, et kõik pääseksid,
aga selle maailma vürst ei luba neil esile tulla.
See on kurb. Siin käib sõda.
Peale seda püüdsid sisse saada piiblikooli. - Jah.
Või mitte piiblikooli, aga vabakoguduse...
Vabakoguduse Rahvakooli Santalas.
Tollal oli see Santala mõisas Hankos, praegu on see Tamperes.
Läksin sinna aasta pärast - 1985. aasta suvel.
Jumala antud sisemine turvalisus ja heaolu jätkusid.
Ka Jumala Püha Vaim hakkas minus tööd tegema.
Tahtsin oma ellu vastupidavamat alust.
Seetõttu läksingi sinna piiblikursusele.
Olin seal kursusel 1985-86. a. talvel. Võtsime läbi Uut Testamenti.
Samuti olid seal ka psühholoogia ja hingehoiu kursused.
Väga hea õppepakett oli seal.
Vabakiriku kooli piibliõpetajad olid väga targad,
jagades meile Jumala Sõna kohta õpetust.
Võisime ka ise selle üle arutada, mõelda ja tunni ajal küsida.
Väga hea koht oli!
See on kandnud vilja kuni tänaseni. - Jah.
Sa said Jumala Sõna tundmise alused.
Kuidas su elu peale seda kulges?
Läks nii, et olin selles koolis ka teise aasta.
Leidsin sealt ka oma praeguse naise, Heidi.
Juhuslikult.
Läksin sealt ära ja jätkasin töid Helsingis.
Jumal aitas mul edasi minna.
Sain Soome Ühispanga peamaja fuajee hooldajaks.
Sama, 1987. a. augustis, läksin Olümpia staadionile,
kuhu tuli jutlustama Billy Graham.
Seal see Jumala räägitud sõna ja evangeelium Jeesusest
ühendatuna Püha Vaimu väega, lõid mind nagu vasaraga.
Otsus Jeesuse kasuks oli seni jäänud tegemata,
aga siis tegin selle seal Olümpia staadionil ära.
Need 2 minutit, kui need asjad juhtusid
ja lisaks õpingud, olid nagu täpp I peal.
See oli teatud mõttes pöördepunktiks su elus.
Jah, nii võib öelda küll.
See oli noore mehe tahteotsus öelda Jeesusele "Jah".
Aga nüüd uurime sinu muusikahuvi kohta,
mis on juhtinud kogu su elu.
Mida sa sellest rääkida tahaksid?
Sa oled olnud bändides
ja kuulutanud nende kaudu Jumala Sõna.
Me kolisime Heidiga Põhja-Karjalasse ja abiellusime seal.
Algas noorte õppurite abielu.
Ühtlasi liitusime Joensuu Vabakogudusega.
Seal loodi just bändi nimega Jeruton
ja mind paluti sinna üheks meeslauljaks.
Nii saingi hakata teenima Jumalat muusika alal.
See oli minu jaoks väga tähtis, et sain seal olla.
See bänd oli spetsialiseerunud
Jumala ülistamisele, tänamisele ja teenimisele.
Selle bändiga juhtisime koguduse ülistusse ja teenimisele.
Sel ajal tegin ka oma esimesed gospelpalad.
Kahte pala neist lauldi ka me ringreisidel.
Siis algaski gospellaulude tegemine, mis on jätkunud tänaseni.
Mis on sinu lemmikpill?
Esimene on laul. Siis on trummid ja muud löökpillid.
Olen laulnud ja olnud trummar erinevates bändides.
Need kaks ongi.
See on väga mitmekülgne.
Nagu sa ütlesid,
õppisid sa ema kaudu ka klassikalist muusikat.
Olen täiesti iseõppinud helilooja ja sõnade autor.
Ma pole selleks päevagi koolis käinud.
Mängides Jeruton bändis,
kogesin, kuidas Jumal oma Püha Vaimu kaudu
süütas mu sees helilooja anni.
Mul muidu loomu poolest polnud seda üldse.
Ka see läks käiku ja kestab tänaseni.
See on tugev näide ka sellest,
et Jumal teeb, mida tahab ja kellele tahab.
See on and sinule,
mille kaudu jagada vaimuliku sisuga sõnumeid.
Seda mitte vaid sõnade, aga ka muusika kaudu.
Vahel ma laulan oma laule Joensuu vabakoguduses.
Korra laulsin ka Tampere vabakoguduses.
Olen pidanud palju harjutama
nii muusika loomist, kui sõnade kirjutamist.
Püüan olla selles asjas võimalikult hea.
Jumalale ei saa teha asju lollitades või üle jala, vaid korralikult.
Tasapisi olen seda teinud ja harjutanud.
Sul on veel üks omadus. Nimelt on sul müügimehe anded.
Läksid tööle erasektorisse - Radiolinjasse, mis täna on Elisa.
See oli vist 1990'ndatel?
See oli 1990'ndate lõpus, vahetult enne 2000. aastat.
Siis vist tekkiski see Radiolinja.
Räägi, mis seal kõik juhtus?
Ma sain tööle üleriigilisse Radiolinja teenistusse.
Tollal tuli Radiolinja Joensuusse ja meil palgati tööle 50 inimest.
Ka mina sain sinna tööle.
Radiolinjast sai hiljem Elisa.
1990'ndate lõpus ja 2000'ndate alguses
oli kõva mobiiltelefonide buum.
Siis hakkasid ilmuma telefoni logod, ekraanipildid ja helinad.
Mõtlesin, et kui on olemas rock,
siis miks pole vaimulikke helinaid ja kristlikku sisu?
Aasta aega ootasin,
et äkki keegi hakkab neid Soomes tegema.
Palusin ka Jumalat selles osas, aga mitte keegi ei hakanud.
Siis ma mõtlesin: "Olgu. Hakkan neid ise tegema!"
Võtsin kogu julguse kokku ja läksin Joensuu juhataja juurde.
Ütlesin, et mul on selline idee ja kas võiksin selliseid asju teha?
Ta mõtles natuke ja andis siis loa.
Ütlesin, et teen seda töövälisel ajal.
Siis hakkasingi telefonidele vaimulikke logosid tegema.
Samuti ka vaimulikke helinaid.
Oluline asi oli siin see,
et me tõime telefonidesse Jumala Sõna otsinguvõimaluse.
Võimalik, et täitsa esimestena
nii Soomes, Euroopas kui kogu maailmas.
See oli väga oluline asi.
Soome Piibliselts jälgis tollal meie tegevust.
Nad algatasid 2 kuu pärast telefonides oma Piibli otsinguvõimaluse.
Nüüd on asi nii kaugel,
et 2 aastat tagasi avaldas Piibliselts nutitelefonis
kreeka algkeelsest Piiblist tänapäeva soome keelde tõlgitud
Uue Testamendi.
Me olime algperioodil seal väikesed tegijad,
aidates arendamises kaasa.
Sa oled teatud moel ka uue sütitaja
ja kui Jumal on veel ka kaasas, siis tulevadki sealt ka viljad. - Just.
Teie elus oli suur muutus see,
kui plaanisite kolida Joensuust ehk Kainuust
Tamperesse Pirkanmaale. - Jah.
Palvetasime selle pärast koos naisega
ja ma mõtlesin perepeana -
pidades silmas nii pere heaolu kui lähtudes tuleviku perspektiividest,
et äkki on Tamperes paremad võimalused edasi liikuda.
Samuti ka lastel.
Neil oleksid seal paremad õppimise ja töö saamise võimalused,
kui seda oleks olnud väiksemas Joensuus.
Ja nii oligi.
Kuidas olete Tamperre sisse elanud? - Hästi oleme.
See on muusika- ja kultuurilinn.
Meile naisega meeldib endiselt käia kontserditel.
Kui sa istud kontserdil, siis sa oled natuke nagu tööl.
Ma vaatan, kuidas laulja laulab ja mida bänd taga teeb.
See on muusika tegemises jälle õppimise koht.
Mu naine peab ka väga muusikast lugu
ja on ka loonud vaimulikke laule,
teenides selles vallas kaasa.
Muusika on meile mõlemale ühiselt kallis asi.
Muusika on tõesti selline.
usun, et paljud on saanud usklikeks kuulates mingit muusikat. - Just.
Ka mu enda puhul on nii,
et kui ma vaatan TV7'st näiteks mingit lauljat või ansamblit,
siis see laul, mis sealt tuleb, see lohutab mind.
See annab mulle sisemist rahu ja lootust.
See tugevdab mu usku Jeesusesse.
Sealt saan eluks jõudu. See on väga tähtis.
Kui sa Tamperre tulid, lõppes su töö Radiolinjas
ja sa pidid endale uue töö leidma.
Just nii juhtuski, et ma otsisin aktiivselt tööd.
Lõpuks sain tööd asfaldi- ja teeehitusfirmasse.
Nüüd olen seal 4 aastat olnud liikluse reguleerija.
See on suht hooajaline töö.
Seda alustatakse üldiselt aprillis-mais,
kui asfalteerimisrühmad hakkavad teid asfalteerima.
See kestab kuskil novembri lõpuni või detsembri alguseni.
See on väga hooajaline töö väga intensiivse tempoga.
Me teeme tööd 40-60 tundi nädalas.
Kui suvel liikuda nendel töömaadel, kus toimub teede asfalteerimine,
siis milline on see summa suurusjärk,
mida suvel asfalteerimisel kasutatakse?
Ma ei osa neid summasid nimetada, aga see maksab väga palju.
- Vana kiht tuleb ju maha koorida ja asfaldimass võtab palju ruumi.
Talverehvid ja just naelrehvid, kulutavad asfalti palju.
Paraku on nii, et kui talvel on lumi ja pakane,
siis asfalteerida ei saa.
Seetõttu tuleb seda teha suvel.
Mõned on natuke närvis, kui tekkivad ooteajad.
Siis ütleme: "Nüüd võib tulla 10 minutit seisakut.
Tööd on pooleli ja peab ootama."
Õnneks enamus inimestest saab aru.
Sa oled veel noor mees.
Millised unistused ja mõtted on sul sellest,
kuidas sa teeniksid Jumalariiki?
On sul mingeid mõtteid, mida Püha Vaim on andnud?
Ütleme nii, et ma olen oma elus ristteel.
Kuulame koos naisega Jumalat ja palvetame Ta poole,
et teada, kuidas edasi minna.
Mul oleks suur tahtmine teenida täisajaga muusikaga edasi.
Sel sügisel panin Youtube'i kaks esimest pala.
Need on inglisekeelsed.
Mu vana hea tootjast sõber Jouko Kantola
hakkas selle projekti tootjaks.
Salvestasime need 2 laulu selle aasta juulis stuudios ära.
Jouko mängis kogu taustamuusika ja mina laulsin neid laule stuudios.
Need palad on minu loodud ja ma tegin neile ka sõnad.
Mis tüüpi laulud need on?
Esimese laulu nimi on
"You Are So Beautiful" ("Sa oled nii ilus").
Selle leiab Youtube'st,
kui panna otsingu sõnaks: "George You Are So Beautiful".
George on mu inglisekeelne artistinimi.
See lugu räägib
mehe ja naise vahelisest puhtast armastusest,
tuginedes paljuski Vana Testamendi Ülemlaulule.
Tahtsin just esile tuua
mehe ja naise vahelist puhast armastust,
millest see lugu räägib.
Teise loo nimi on "Shine the Light" ("Säragu valgus"),
mis põhineb Johannese evangeeliumile,
kus Jeesus ütleb: "Mina olen maailma valgus".
Tahan selles loos julgustada usklikke - meid, Jumala omi,
särama seda valgust meie lähiringi inimestele,
kellele igaühele Jumal on andnud elu.
Osutama igaühele väikeste sõnade- või tegudega Jumala armastust.
Kas töökaaslastele, pereliikmetele või naabritele.
Selle leiab, kui panna Youtube'i otsingusse:
"George Shine the Light".
Niimoodi leiab selle sealt üles.
See on Youtube's? - Jah, mõlemad lood on Youtube's.
Nüüd sa alustasid uut karjääri.
Ma veel ei tea, kuidas see edeneb,
aga mul on suur sisemine tung teha muusikat.
Ma teen muusikat armastusest,
mitte selle pärast, et saaksin palju raha
või saaksin palju kuulsust ja et mind võetaks kui tähte.
Aga ma teen seda armastusest muusika vastu.
Armastusest Jumala ja inimeste vastu.
Meil on veel 1,5 minutit aega.
Palun ütle nüüd vaatajatele, mida Püha Vaim sulle öelda annab.
Elu on kiiresti läinud.
On raske suruda 60 aastat 25 minuti sisse.
Hea sõber, kes sa seda saadet vaatad,
kui sul on raske olukord
või sulle tundub, et mitte millestki ei tule midagi välja,
siis tahan öelda sulle -
toetu sinagi Jeesusele ja hüüa Teda appi,
sest Ta armastab sind üliväga.
Ta tahab saada su elu Issandaks.
Ta tahab võtta sul käest kinni ja viia sind vastu uuele tulevikule.
Ära usu hingevaenlase valesid,
kui sulle tundub, et sa pole hea ja piisav
ja millestki ei tule midagi välja.
See pole tõsi.
Issand Jeesus ütleb sulle:
"Sa oled väärtuslik ja ma armastan sind.
Ma tahan anda su sisse uue puhta elu
ja väliselt uue, tähendusliku elu."
Usalda oma elu Jeesuse kätesse!
Selles peitub inimese jaoks selline kaitse,
mis peab vastu nii headel, kui rasketel aegadel.
Olen kõik selle oma elus koos perega ära proovinud.
Aitäh Jyrki Manninen selle lõppsõna eest
ja kõige eest, millest siin rääkisime!
Usun, et siin oli palju selliseid asju, millega paljud võivad samastuda,
leides julgustust ja lohutust oma ellu.
Aitäh sulle
ja Jumal juhtigu su muusikalist poolt kogu ülejäänud elu!
Aitäh, et sain siin olla!
Soovides toetada Eesti TV7 tööd, helistage 900 1770 (kõne hind 10)
või annetage pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa