Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Olen Martti Ojares ja tämänkertainen vieraanani on Mika Poutala.
Tervetuloa Mika. - Kiitos paljon.
Oletan, että aika monet katsojat tunnistavat sinut kasvoista ja nimestä.
Olet ollut julkisuuden henkilö mutta mennään näihin asioihin myöhemmin.
Käydään läpi se, kuka on Mika Poutala. Millaiseen kotiin synnyit?
Olen -83 syntynyt uskovaan kotiin.
Minulla on ollut uskova perhe ja ihan pienestä käyty seurakunnassa.
Uskonasiat ovat olleet tosi tuttuja ihan pienestä asti.
Olen saanut tosi hyvän perheen ja elämänalun.
Kun ennen ohjelmaa keskusteltiin, niin se tuli vahvasti esiin.
Varmasti ohjelman aikana tulee siihen konkretiaakin.
Se on rakentunut hyvin mutta sinulle tapahtui 7-vuotiaana -
hyvin murheellinen asia. Mikä se oli?
Isäni kuoli, kun olin 7-vuotias.
Se oli pienelle pojalle tosi iso juttu.
Olen aina ollut tosi iloinen ja energinen lapsi.
Edelleen olen ja vähintäänkin lapsen mielinen vaikka en lapsi enää.
Silloin masennuin ja elämänilo lähti.
Äiti vei terapiaan ja yritti auttaa.
Se ei tuonut siihen hetkeen apua.
Sitten äiti keksi "Miten olisikin urheiluharrastus".
Ehkä se auttaisi saamaan uusia kavereita ja tekemistä.
Sitä kautta päädyin pikaluistelun pariin.
Ennen kun menemme pikaluisteluun, avaisin tätä, -
että nuorena poikana menettää rakkaan isän, -
joka oli tuonut lämpöisen ilmapiirin uskonkin kautta.
Nyt kun ajattelet sitä, -
niin miten se on vaikuttanut tähän asti, kun olet 38, 39-vuotias.
On se varmasti vaikuttanut moniakin asioita.
Koen, että aika tasapainoisesti olen silti pystynyt kasvamaan.
Minulla on sellainen hauska piirre, -
että olen tullut hyvin juttuun kavereiden isien kanssa.
Jos olen kaverin luona kylässä, -
olen jutellut tosi paljon heidän isän kanssa, kaivannut isähahmoa.
Toisaalta olen tullut tosi hyvin toimeen tyttöjen tai naisten kanssa.
Varsinkin tutustumismielessä. On ehkä ollut helpompi -
tutustua vastakkaista sukupuolta oleviin henkilöihin.
Selittävä tekijä voi olla se, että olen äidin kanssa tottunut elämään -
ja kommunikoimaan kaikesta.
Se on avannut kyvykkyyttä ja osaamista sille puolelle.
Se on Jumalan lahja, -
jos vanhemmat ovat hyviä kasvattajia ja saavat elää riittävän kauan.
Toisaalta tiedetään, että Jumala on meidän taivaallinen Isämme.
Niin kuin sanoit, kodin usko oli vahva.
Siellä sait kuitenkin kuulla, että sinulla on isä.
Itse asiassa ihan pienestä asti muistan, että oli tosi vahva tunne, -
että vaikka olen menettänyt oman isäni maan päällä, -
on taivaan Isä, joka pitää huolen, ja on ollut vahva turva läpi koko elämän.
Mennäänpä 7-vuotiaaseen poikaan, joka aloitti luistelemaan.
Miten se kaikki? Huomasitko pian, että luistelu sujui aika hyvin?
En oikeastaan. Toki Suomessa on harrastajamäärät pieniä -
ja aika nopeasti jotain palkintoja sain kilpailuista.
En ollut koskaan mikään nuorisotähti.
En pärjännyt maailman tasolla juniorisarjassa ikinä.
En edes 18-vuotiaana vielä maailmantasolla.
Se oli pitkä polku mutta pikaluistelussa kiehtoi nuorena ennen kaikkea se, -
että oli hyviä kavereita. Se oli hirveän tärkeätä.
Toinen asia oli se, että oli valmentaja, joka oikeasti ymmärsi lapsia.
Ei pyrkinyt tekemään meistä maail- manmestareita, että itse saisi kunniaa.
Hän kiinnitti huomiota siihen, mitä halusimme, -
mitkä on tavoitteet ja miltä tuntui.
Hän oli upea ihminen psykologisessa mielessä varsinkin.
Miten se vaikutti, kun olit koulussa ja samanaikaisesti oli paljon treenejä.
Tuli kavereita ja muuta.
Miten elämä muodostui? Ainakin musiikki tuli tärkeäksi.
Se tuli sitten vähän vanhempana, täysiän kynnyksellä.
Sen verran se on vaikuttanut ettei minulle ole koskaan, -
miltään kouluasteelta, jäänyt hirveän vahvoja ystävyyssuhteita.
En ole koulun ulkopuolella kerennyt tai pystynyt -
viettämään aikaa koulukavereiden kanssa.
Kaveripiirit ovat koostuneet pikaluistelu- ja seurakuntakavereista.
Monesti koulukavereista tulee tosi tärkeitä -
mutta ei muodostunut minulle.
Se johtuu siitä, että koulun jälkeinen aika meni harjoittelussa.
Mitä sitten, kun aloit tosissaan harjoittelemaan?
Miten sinä koit sen, vai veikö se vaan ja johdattui tietyn kaavan mukaan?
Silloin kun mennään kilpailuun, -
niin sinunhan täytyy koko ajan pitää mielessä -
haluatko kehittyä nopeammaksi jne.
Millaista keskustelua kävit itsesi kanssa?
Se meni tosi huomaamatta.
Pikkuhiljaa tuli yksi treeni lisää ja toinen treeni lisää viikkoon.
Yhtäkkiä olin tilanteessa, että oli treenit joka päivä, paitsi sunnuntaisin.
Se ajoi tilanteeseen, että oli treenejä myös perjantai-iltaisin, -
milloin olin tottunut käymään seurakunnassa.
En yhtäkkiä käynytkään, eikä se ollut mikään iso asia, en ajatellut sitä.
Meni muutama kuukausi ja se alkoi painamaan ja vaivaamaan sisältä.
Nyt ei ole kaikki kunnossa. Tiesin, että on tehtävä päätös.
Tuli vahva tunne, ettei tässä puhuta siitä käykö srk:ssa vai ei.
Rukouselämäni oli kunnossa, ei ollut sillä tavalla ongelmaa.
Tajusin ettei puhuta siitä käynkö seurakunnassa vaan siitä, -
mikä on minulle elämässä tärkeää. Oli pakko pysähtyä ja -
Jumala pysäytti ja kysyi, millä paikalla olen?
Siinä vaiheessa tajusin, että elämässäni tärkeintä on usko.
Sinun piti tässä valita kumpi on tärkeämpi, -
urheilu vai usko, ja valitsit uskon. - Kyllä. Se oli tosi selkeää.
Minun piti valmentajalle kertoa etten halua treenata perjantaisin, -
koska haluan olla seurakunnassa. Se oli nuorelle pojalle kova paikka.
Urheilussa, jos ei tee niin kuin valmen- taja sanoo, hän huutaa ja haukkuu.
En ole kohdannut tällaista. Treenien jälkeen rohkaistuin -
ja kerroin valmentajalle. "En tiedä tiedätkö, että olen uskovainen, -
ja haluaisin perjantaisin seurakuntaan mutta treenit on samaan aikaan.
Olisiko mahdollista etten perjantaisin treenaa mutta muuten kaikki treenit."
Ajattelen, että uskosi on täytynyt olla aika vahva, koska kyllä ihminen -
haluaa jossakin menestyä ja saada maallista kuuluisuutta ja kunniaa.
Jouduit kuitenkin ottamaan riskin, että sinua pilkattaisiin.
Kyllä ja tämä oli opetus minulle. Minulle on pienestä asti kerrottu, -
että uskon takia joutuu kärsimään, voidaan kiusata ja pilkata.
Valmentaja sanoinkin "Mika, arvostan tosi paljon vakaumustasi, -
hieno juttu. Mutta sinun pitää myös ymmärtää se, -
että jos harjoittelet vähemmän, et ehkä pärjää niin hyvin.
Jos tämä on päätös, niin se käy hyvin." - Miksi sinun mielestäsi piti valita?
Olin käynyt sen painin jo aikaisemmin eikä se enää ollut iso asia.
Sanoin vaan, että tämä käy, katsotaan ainakin jonkun aikaa miten menee.
Käydään näitä huippu-urheilun kilpailuja, olympialaisia ja muita läpi.
Miten haluaisit tätä jaksoa avata?
Katsojat ovat varmasti kiinnostuneet tietämään, koska olet huippu-urheilija,
miten tämä lähti rakentumaan ja mitä siihen liittyi?
Ensinnäkin, jos mietitään äskeistä tapahtumaa, -
niin sen jälkeen, kun katson uraani taaksepäin, -
urakehitys lähti kovaan nousuun.
Vaikka harjoittelin vähemmän, aloin voittamaan heitä kilpailuissa.
Se oli kulminaatiopiste urallani.
Jumala tajusi, että Hän tulee ykkösenä ja urheilu kakkosena.
Nyt voin siunata urheilun täysillä.
Siinä tajusin oikeasti Jumalan asetta- man tehtävän tässä maailmassa.
Tämä, mitä nyt kerroit, on mielestäni äärettömän tärkeää.
Valintasi oli äärettömän tärkeä. Päätit rohkeasti ja Jumala siunasi.
Kyllä.
Ei kukaan urheiluvalmentaja olisi -
voinut neuvoa sinua niin, -
että olisit uskonut heitä enemmän kuin Jumalaa.
Kyllä. Uskon ja olen 100 % samaa mieltä. Tämä oli kulminaatiopiste.
En olisi koskaan päässyt näin pitkälle ilman tätä valintaa.
Tämä voidaan yleistää, että kuka tahansa on saman valinnan edessä.
Joku voi ajatella juuri, että teen tämän asian, -
että saan enemmän rahaa ja menestystä.
Ehkä myöhemmin mietin toista vaihtoehtoa.
Tämä on asia, jossa ihmisten kannattaisi valita samoin, -
niin he menestyisivät siinä toisessakin.
Iso pointti on se, että minulla ei ollut uskon suhteen ongelmaa.
Vaikka olisin valinnut toisin, niin uskoni olisi ollut edelleen voimissaan -
ja tavallaan uskosuhteessa ei ollut.
Uskon, ettei Jumala olisi pystynyt käyttämään pikaluistelua -
samoin kuin Hän nyt käytti.
Uskon, että Jumala on valmistanut meille tien.
Parasta on pysyä sillä tiellä -
mutta taivaaseen voi päästä toistakin tietä.
En sano, että ilman Jumalaa mutta Jumalan kanssa -
voi päästä vähän toista tietä mutta se ei välttämättä ole unelmasuunnitelma.
Tässä tullaan siihen, että jos uskallat luopua sinulle rakkaimmasta asiasta, -
Jumala voi siunata sen ja voi tapahtua jotain, -
mitä ei omassa voimassa pysty tekemään.
Kuitenkin Jumala oli antanut sinulle talentin nopeaan luisteluun -
ja kyvyn menestyä siinä.
Se oli leiviskäsi mutta se ei päässyt sinua hallitsemaan.
Kyllä tämä on tärkeää, että Jumala on ykkönen.
On ja niihin aikoihin esim. seura- kunnassa olin tosi aktiivinen.
Siellä oli todella huippunuorisopastori.
Vellu Suoperä oli silloin nuorisopastorina.
Se vaikutti vahvasti siihen, että olin niin palavasti ja rohkeasti uskossa.
Uskalsin tehdä valinnan ja minua tuettiin myös siihen.
Kilpaurheilussa olet ollut eri puolilla maailmaa.
Kilpaillut ja tavannut paljon ihmisiä.
Onko sinulle jäänyt näistä kanssakilpailijoista jotain tällaista, -
jota haluaisit tässä ohjelmassa ottaa esiin.
Tulee yksi hyvä esimerkki.
Amerikkalaisluistelija siirtyi rullaluistelusta pikaluistelun pariin -
ja oli rullaluistelussa ylivoimaisesti maailman paras.
Pikaluistelussa pikkuhiljaa kehittyi. Nousi ihan olympiavoittajaksi.
Hän oli tosi kova rääväsuu ja todella kova juhlija.
Sitä pidettiin tavallaan maailman mielestä kovana jätkänä.
Tekee mitä tahansa ja silti voittaa. Tämä kaveri tuli uskoon.
Se oli uskomattoman mahtava nähdä se muutos ihmisessä.
Ihan fyysisessä olemuksessa ja siinä miten puhui ja kohteli ihmisiä.
Minulla ei ollut mitään tekemistä uskoontulon kanssa.
Toki hän tiesi, että olen uskovainen.
Kerran hän tuli innoissaan kertomaan, että on tullut uskoon.
Oli mieletöntä nähdä se muutos.
Ns. sieltä pahimmasta päästä, tyypeistä, joista ajattelin,
ettei tuo varmasti tule uskoon, Jumala otti hänet.
On mahtava nähdä, kun hän Texasissa,
on jättänyt urheilun ja hoitaa bisneksiä.
On vahvasti seurakunnan työssä mukana.
Toinen on sellainen, että ainakin Kanadan maailmancup kiertueella -
paikallinen pastori järjesti Bible studya, raamattutunteja.
Oli hieno nähdä, että siellä oli yli kymmenkunta urheilijaa eri maista -
tullut yhdessä kuuntelemaan opetusta ja rukoilemaan.
En aluksi tiennyt, että on niin monta uskovaa, mitä näihin tilaisuuksiin tuli.
Se oli hieno huomata.
Olen havainnut tv:stä huipputason urheilukilpailuja katsoessani, -
sanotaan vaikka 100 metrin juoksu, pikataival, -
että aika monet laittaa ristinmerkin siinä ihan avoimesti.
Oletko havainnut, että on tällaisia, jotka luottavat Jumalan johdatukseen?
Kyllä niitä on ja näkyy ehkä enemmän nimenomaan yleisurheilussa.
Pikaluistelussa ei ole hirveästi.
Minulla oli tapana lyödä nyrkillä sydämeen ja näyttää ylöspäin, -
ei perinteinen ristinmerkki mutta kuitenkin osoitus ulospäin.
Näen myös, että on paljon uskovia, -
ketkä ei millään tavalla tuo asiaa julkisesti esille.
Se on tavallaan heidän oma asiansa.
Voi olla suljettujen ovien takana kavereiden kanssa keskusteluja.
On tosi erilaisia uskovia, miten me tuodaan julki uskonelämää.
Sinulla on ainakin kaksi merkittävää kilpailua, -
joissa olit sekunnin sadasosan päässä kummallakin kerralla.
Oliko se 2004 ja 2008 vai? - 2010 ja 2018.
Joo -18, niin kolme sadasosa sekuntia.
Sehän on silmänräpäys.
Ensimmäisellä kerralla se oli sinulle vaikeampi ymmärtää.
Se oli tosi kova paikka. Olin tehnyt viime vuosina -
ison nousun sijalta 20 maailman huippua kohti.
Silloin luisteltiin 500 m kahteen kertaan.
Ekan luistelun voitin ja olin koko porukan nopein.
Toisessa luistelussa tein pienen virheen viimeisessä kaarteessa.
Tulin maaliin ja jännitin riittikö se mitaliin.
Kun näin numerot, se tuntui, ettei se ole todellista.
Se tuntui todella epätodelliselta ja epäreilulta, -
koska kukaan ei luistellut niissä olympialaissa nopeammin.
Ensimmäisen luistelun voittoaika oli nopein.
Olin maailman nopein luistelija mutta en silti saanut mitään palkintoa.
Se oli herätys itselle, että urheilu oli siinä vaiheessa noussut liian tärkeäksi.
Se oli jopa lähtenyt ryöstämään identiteettiäni.
Peilasin itseäni siihen, miten hyvä ur- heilija olen, niin arvokas ihminen olen.
Se on arvokas oppi.
Meni vuosi niin, että joka päivä mietin, miksi piti käydä näin.
Ymmärsin, että suurin ongelma ei ollut, että en saavuttanut tavoitetta -
tai että tein virheen, vaan se, että aloin ajatella itseäni urheilun kautta.
Oli pakko saada mitali. Ilman mitalia olen nobody eikä ketään kiinnosta.
Ei Martti kutsu ohjelmaansa olympianelosia.
Ajattelin, että pitää olla jotain, että ihmiset arvostavat minua.
Tämän prosessin läpikäyminen ja ymmärtäminen jälleen kerran, -
että syvin identiteettini on, että olen Jumalan lapsi. Se on muuttumatonta.
Sinulle tapahtui tämä toisen kerran myös ja -
ihan sama kolme sadasosa sekuntia, joka on silmänräpäys.
Se ei ollut ensimmäinen kerta.
Osasit suhtautua siihen. Miten kuvaisit tätä?
Katsojille pieni vinkki, että se on 48 cm, se kolme sadasosaa.
Luistellaan vähän yli 60 km/h.
Oli kerennyt mennä 8 vuotta.
Olisi kiva kertoa, että olin henkisesti kasvanut ettei se tuntunut niin pahalta.
Todellisuudessa siinä hetkessä, sehän tuntui ihan yhtä pahalta.
Pettymys on niin riipaiseva tunne. Sitä tunnetta on vaikea kuvailla.
Mutta tosi nopeasti, sitä miettiessä, tajusin, -
että nyt ymmärrän ettei tällä ole mitään merkitystä siihen, -
miten arvokas ihminen minä olen, millainen elämä on tästä eteenpäin, -
tällä ei ole negatiivisia vaikutuksia elämääni.
Tajusin sen sitä kautta, että ymmärsin, mikä on identiteettini.
Kuka olen tässä elämässä Kristuksen kautta. Se oli juurtunut niin vahvaksi.
Urheilu ei ole osa identiteettiä tai se on osa mutta ei ydin identiteetti, -
mikä oikeasti kantaa. - Olit laittanut tämän paperille -
ja ensimmäiseksi mieleeni tuli kolme; Isä, Poika ja Pyhä Henki.
Se oli Jumalan ilmoitus, että pysy oikealla tiellä. Hän on ykkönen.
Jotenkin tässä oli jotain taivaallista ja varmasti siunaus elämääsi.
Milloin nämä suuret kilpailut loppuivat?
2018 olympialaiset olivat melkein viimeinen.
Sen jälkeen oli muutama maailman cupin osakilpailu. Silloin se loppui.
Muistan 2010 pettymyksen jälkeen, kun illalla olin olympiakylässä.
Sängyllä valvoin pitkään yöhön. Juttelin Jumalan kanssa ja sanoin -
etten ymmärrä, mitä hyvää tästä koskaan voi tulla, silti luotan sinuun.
Minun piti 8 vuotta odottaa, että toisen kerran häviän samalla sadasosalla.
Tosi nopeasti, pari päivää sen jälkeen, valaistui, -
että tässä on tarina, mitä Jumala voi oikeasti käyttää.
2018 vuoden jälkeen olen toiminut yrittäjänä ja pääasiassa kiertänyt -
yrityksissä, seurakunnissa, kouluissa ja tapahtumissa kertomassa, -
mitä olen oppinut urheilun kautta ja mitä Jumala merkitsee.
Se on antanut uuden työn ja merkityksen elämään, -
se tarina, joka muodostui pettymysten kautta.
Kun on yleisöä kuuntelemassa sinua, niin on varmasti kysymyksiä.
Millaisia kysymyksiä on esitetty?
Pettymyksestä itse asiassa on tosi paljon.
Se on hauskaa, että kun kerron tuon tarinan, -
niin kysymyksiä ei hirveästi ole mutta ihmiset kertovat omia tarinoitaan.
Millaisia pettymyksiä he ovat kohdanneet, -
miten he eivät päässeet yli ja mikä on auttanut.
Joku saattaa olla nytkin siinä hetkessä ja on sanonut, että nyt ymmärrän -
miksi olen jäänyt tähän pettymykseen ja miksi en ole päässyt yli.
Se on enemmän sitä, että ihmiset oivaltavat jotain.
Sitä myös rakastan tällä hetkellä työssäni ja Jumala saa -
olla kauttani käytössä. Pystyn tuomaan ihmisille apua heidän elämäänsä.
Pystyn rohkaisemaan ensinnäkin tavoittelemaan unelmiaan ja lisäksi, -
saan ihmiset ymmärtämään, mikä elämässä on oikeasti tärkeintä.
Millaisia kokonaisajatuksia sinulle on tullut Suomen kansasta?
En tiedä ovatko he nuoria vai kaiken- ikäisiä, joille olet ollut puhumassa.
On ihan kaikenikäisiä.
Minulla on vahvasti sydämellä myös Suomen nuoret.
Suomen nuorissahan on tällä hetkellä pahoinvointi todella yleistä ja suurta.
Se on asia, mikä on pakko ratkaista.
Muuten kansakunnan kohtalo tulee olemaan vaakalaudalla.
Sinullahan on nyt suunnitelmia, että olisit enemmän -
yhteiskunnallisissa asioissa.
Mitä nyt odotat ja mihin jatkossakin luotat?
Olen koko elämäni tosi vahvasti rukoillut ja kokenut, -
että saan elää Jumalan johdatuksessa. Pyhä Henki johdattaa minua.
Viime vuosina minusta on enemmän alkanut tuntumaan, -
että Hän johdattaa uuteen alkuun. Ensin urheilijana, sitten yrittäjänä -
ja nyt politiikkapuoli vetää puoleensa.
Ensi keväänä olen eduskuntavaaleissa mukana.
Minusta tuntuu, että Jumala vetää minua sinne.
Olen elämässäni monta kertaa kokenut, -
että kun elän Jumalan johdatuksessa, siunaukset, kohtaamiset ja tilanteet, -
joihin pääsen ihmisten kanssa, ovat tuoneet elämääni hirveästi merkitystä.
Tässä vaiheessa elämää minusta tuntuu, -
että on tosi iso kynnys tehdä mitään, -
missä en koe olevani Jumalan johdatuksessa.
Siksi haluan pysyä uskollisena ja mennä, minne Jumala johdattaa.
Varmaan, kun olet kertonut näistä omista asioista ja kokemuksista, -
olet varmaan nähnyt iloa ja kirkkautta ihmisissä, -
jotka katsovat ja kuuntelevat hyvin tarkkaan. - Kyllä.
Se, mikä minua innostaa ihmisten edessä -
ja heille puhumisessa on se, että sanoilla mitä sanon, on painoarvoa.
Ei niin, että omalla taidollani jotenkin saisin viestiin ihmisen sydämen.
Minusta tuntuu, että Jumala oikeasti pystyy Pyhän Hengen kautta -
menemään sanojen kautta ja koskettamaan ihmisiä -
niissä tilanteissa ja rikkinäisyyksissä, missä ihmiset ovat.
Tänä päivänä on todella paljon rikkinäisyyttä elämässä.
Voi sanoa, että he tarvitsevat Jeesusta. - Kyllä.
Tässä on viimeinen pari minuuttia lähtenyt käyntiin.
Nyt voit sanoa katsojillemme, -
mitä Pyhä Henki sanottavaksi antaa. Ole hyvä.
Koen vahvasti, että Jumala kutsuu meitä uskovia -
olemaan rohkeasti ja avoimesti uskovia.
Minulle joku sanoikin, että minun usko on vähän brändiviestintää -
eli kerron, että olen uskovainen.
En tuputa sitä enkä lyö Raamatulla päähän -
vaan kerron, mitä minulle usko merkitsee eli tosi omakohtaisesti.
Sen jälkeen jätän kaiken Jumalan käsiin.
Kun ihmiset tietävät, että olen kristitty, uskovainen, -
ja minulla on jotain, mitä he jossain elämänvaiheessa kaipaa.
Kun he haluavat päästä lähemmäksi Jumalaa, -
saada samaa, mitä Mikalla on, he tietävät tulla luokseni.
Jos en ole avoimesti, rohkeasti kristitty ja kerro uskosta, -
niin ei ole henkilökohtaista suhdetta kehenkään, joka voisi auttaa, -
kun Jumala alkaa kolkuttamaan sydämeen.
Jos olet uskovainen, ole sitä rohkeasti, avoimesti ja anna sen näkyä.
Ei tarvitse lyödä Raamatulla päähän eikä pakottaa tai tuputtaa.
Kerro, mitä olet saanut elämääsi uskon kautta.
Kun Kristus on meissä, -
niin meissä on kaikki ne Hengen hedelmät -
ja kaikki mitä seuraa, kun seuraamme Jeesusta.
Kiitän sinua Mika, että olit ohjelmassa ja kerroit avoimesti näistä asioista.
Uskon, että ohjelma koskettaa, -
kuten aikaisemmin sinua kuunnelleet ovat kokeneet.
Minä ainakin vaikutuin siitä. Herra siunatkoon sinua ja palvelutyötä.
Olkoon myöskin tulevaisuutesi yhteiskunnan asioissa menestyksekäs.
Kiitos.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua, -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola