ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu seekordne külaline on Mika Poutala.
Tere tulemast Mika! - Tänan väga!
Oletan, et väga paljud vaatajad tunnevad su ära näo ja nime järgi,
sest sa oled olnud avaliku elu tegelane.
Nendest asjadest räägime ehk veidi hiljem.
Aga alustame sellest, kes on Mika Poutala
ja millisesse perre sa sündisid?
Ma sündisin usklike perre. Aasta oli siis 1983.
Mul oli usklike pere
ja me käisime juba väikesest peale koguduses.
Mu jaoks on usuasjad juba üsna väikesest peale tuttavad.
Mul oli väga hea pere ja elu algus.
Enne seda saadet vesteldes tuli see aspekt tugevalt esile
ja kindlasti on sul saate ajalgi konkreetseid lugusid, mida rääkida,
Kuid su elul on olnud head alustalad.
Sa olid 7-aastane, kui su elus toimus väga kurb sündmus.
Mis see oli?
Ma olin 7-aastane, kui mu isa suri.
See oli väikese poisi jaoks väga raske lugu.
Olin enne rõõmus ja energiline laps, üsna lapsemeelne,
aga siis langesin masendusse ja mu rõõm kadus.
Ema vedas mind igale poole teraapiatesse
ja püüdis igati aidata,
aga sel hetkel polnud sellest abi.
Siis ema mõtles: "Aga mis oleks, kui poiss hakkaks sporti tegema?
Ta leiaks uusi sõpru ja muutuks rõõmsaks."
Seda kaudu hakkasin tegelema kiiruisutamisega.
Enne, kui läheme selle kiiruisutamise juurde,
siis sa kaotasid noore poisina oma kalli isa.
Tema lõi ka sulle usu kaudu kodus sooja õhkkonna.
Kui sa praegu sellele mõtled, siis kuidas see on sind mõjutanud?
Oled juba 39-aastane.
Kindlasti on mõjutanud. Nagu teisigi asju.
Olen siiski suutnud tasakaalukalt kasvada.
Kui olen sõprade juures, hakkan alati nende isadega rääkima.
Olen nende isadega väga palju juttu ajanud.
Olen väga igatsenud sellist isa kuju oma ellu.
Teisalt olen tulnud hästi toime ka tüdrukute- ja naistega juteldes.
Eriti just nendega tutvumisel.
Mul on olnud lihtne tutvuda vastassugupoolega.
Üks selgitav tegur võib olla see, et olin harjunud elama koos emaga
ja rääkisin temaga kõigist asjadest.
See andiski mulle selle oskuse.
See on Jumala kink, kui vanemad on head kasvatajad
ja ka elavad piisavalt kaua.
Teisalt me teame, et Jumal on meie taevane Isa.
Nagu sa ütlesid, valitses su kodus tugev usk.
Seal kuulsid, et sul on Isa olemas.
Jah. Mäletan juba väikesest peale, et mul oli selline tugev tunne,
et isegi, et kaotasin oma maise isa,
siis mul on ikkagi mu taevane Isa, kes minu eest hoolitseb.
See on mulle alati olnud tugev tugi ja turvalisus läbi kogu mu elu.
Nüüd aga räägime 7-aastasest poisist, kes hakkas uisutama.
Märkasid sa peagi, et sul läks uisutamine väga hästi?
Tegelikult mitte.
Soomes on selle harrastajate hulk väike.
Varsti sain võistlustel ka auhindu.
Ma pole kunagi olnud mingi "noortetäht", kui nii öelda.
Maailma tasemel ma toime ei tulnud. Ka juunioride sarjas.
Enne 18. eluaastat
ei saavutanud ma maailma tasemel midagi.
See oli pikk tee.
Kiiruisutamises oli peamine see, et seal olid mul head sõbrad.
Minu jaoks oli see väga tähtis. Seal olid head sõbrad.
Ning teine asi oli see,
et meil oli selline treener, kes mõistis hästi lapsi.
Kes ei üritanud meist maailmameistreid teha
nagu tavaliselt juhtub.
Ta keskendus pigem sellele,
mida meie tahame ja millised on meie eesmärgid?
Kuidas teile tundub? jne.
Ta oli psühholoogilises mõttes väga tore inimene.
Kuidas see sind koolis käies ja paljude trennide keskel mõjutas?
Samal ajal tuli sul sõpru juurde.
Kuidas su elu muutus? Kas muusika sai ka sulle tähtsaks?
Jah. Muusika tuli veidi vanemana, kui hakkasin saama täiskasvanuks.
See mõjutas sedasi,
et kooli ajast - ükskõik, millisest aastast,
ei tekkinud mul väga häid sõprussuhteid.
Väljaspool kooli ma kellegi teistega niimoodi aega ei veetnud,
nagu koolikaaslased seda tavaliselt teevad.
Mu sõprusringkond koosnes enamasti kiiruisutamise sõpradest
ja samuti koguduse sõpradest.
Koolikaaslased olid mu jaoks tähtsad,
aga neist ei moodustunud mu jaoks sellist sõpruskonda.
See tuli sellest, et peale kooli möödus kõik see aeg
enamasti trennis olles.
Sa võtsid seda tõsiselt ja hakkasid harjutama.
Kuidas see toimis või käis see mingi kava järgi?
Enne, kui võistlustele lähed, pead tegema selgeks,
kas tahad areneda kiiremaks või muul moel?
Mis su meeles mõlkus?
See käis kõik märkamatult.
Tasapisi lisandus nädalas veel üks trenn
ja siis veel üks trenn.
Siis nägin, et olen olukorras, kus peaaegu iga päev olid trennid.
Väljaarvatud pühapäeval.
See viis mu olukorrani, kus meil olid trennid ka reede õhtuti,
mil olin harjunud käima koguduses.
Äkitselt aga ma ei käinudki enam koguduses
ja see polnud ka minu jaoks suur asi ning ma ei mõelnud sellele väga.
Siis aga läks mõni kuu mööda
ja see hakkas mind vaevama ja rõhuma,
et kõik pole korras.
Teadsin, et see on otsustamise koht.
Mu sees oli tugev tunne,
et küsimus pole selles, kas ma käin koguduses või mitte,
sest mu palveelu oli korras ja sellega polnud probleeme.
Mõistsin, et küsimus pole selles,
vaid hoopis selles, mis on mu elus tähtis?
Nii pidin peatuma ja Jumal peataski mind,
küsides, kus ma omadega olen?
Siis sain aru, et mu elus on tähtsaim siiski usk.
Teisisõnu pidid tegema valiku -
kumb on sulle tähtsam, kas sport või usk?
Sa valisid usu. - Jah.
See oli väga selge.
Pidin ka treenerile ütlema, et ma ei tule reedeti trenni,
sest tahan siis meelsamini koguduses olla.
See oli noore poisi jaoks väga karm koht.
Spordis on nii,
et kui sportlane ei tee nii nagu treener ütleb,
siis treener käratab või sõimab ta läbi.
Õnneks ma pole sellist asja kohanud.
Võtsin peale üht trenni julguse kokku ja läksin treeneriga rääkima.
"Kas sa teadsid, et olen usklik?
Tahaksin käia reedeti koguduses, aga meil on samal ajal trennid.
Kas oleks võimalik, et ma reedeti enam ei käi trennis?
Teistel aegadel aga käin teistes trennides."
Mõtlen siinkohal, et su usk pidi olema väga tugev.
Sest inimene tahab olla kuulus ja saada ilmalikku au.
Sa riskisid ka sellega, et sind võidakse hakata pilkama.
- Jah.
See oli mulle õpetunniks,
sest mulle oldi juba maast madalast räägitud,
et mind võidakse hakata usu pärast pilkama ja kiusama.
Aga see treener ütles äkki selle peale:
"Mika, ma hindan väga sinu veendumusi.
Väga hea! Aga arvesta sellega,
et sedasi harjutad sa vähem, kui su sõbrad
ja tõenäoliselt ei lähe sul nii hästi.
Aga see on sinu otsus ja ma aksepteerin seda."
Mis sa arvad, miks sul oli selline valikukoht?
Olin varem enesega maadelnud, mistõttu see polnud mu jaoks raske.
Ütlesin: "Vaatame mingi aeg, kuidas läheb."
Vaatame nüüd tippsporti ja võistlusi. Samuti olümpiamänge jne.
Kuna sa oled tippsportlane, siis vaatajad on huvitatud teadmisest,
kuidas sa selleks kujunesid ja mis kõik sellega seotud oli?
Vaadates oma karjäärile tagasi, siis see läks kiiret tõusuteed.
Kuigi harjutasin vähem, kui mu sõbrad,
hakkasin korraga neid võistlustel võitma.
Kogesin selgesti, et see oli mu karjääris kulminatsioonipunkt.
Jumal sai aru, et Ta oli mu elus nr. 1 ja sport oli nr. 2
ja nii võisin täiega sporti teha.
Selline oli see olukord.
Siin aga kogesin,
kuidas Jumal andis mulle ülesanded siin maailmas.
See, mida sa rääkisid -
mu meelest on ääretult tähtis, mis valiku ees sa olid
ja mis valiku sa tegid.
Jumal õnnistas seda. - Jah.
Keegi inimene ega ka treener poleks suutnud anda sulle sellist nõu,
mida oleksid võinud uskuda rohkem, kui Jumalat.
Jah. Olen sinuga 100% nõus. See on kulminatsioonipunkt.
Ilma selle valikukohata poleks ma saanud elus nii kaugele.
Me võime üldistada - kes iganes võib olla sama valiku ees.
Keegi võib mõelda, et ta teeb mingit asja,
saab raha ja edu jne.
ja küll ta siis kunagi hiljem mõtleb ka selle teise variandi peale.
See on koht, kus inimestel tasuks valida samamoodi,
et neil oleks edu ka selles teises asjas.
Tähtis aspket on see, et mul pole usuga mingeid probleeme.
Kui oleksin teisiti valinud, oleks mu usk olnud endiselt tugev.
Usuga polnud mul mingit probleemi.
Kuid Jumal poleks suutnud kasutada mu kiiruisutamist nõnda
nagu Ta nüüd kasutas.
Usun, et Jumal valmistab meile tee ja parim oleks püsida sellel teel.
Aga sa võid pääseda taevasse ka veidi teist teed pidi.
Ma ei ütle, et ilma Jumalata.
Koos Jumalaga võid pääseda sinna ka veidi teist teed mööda,
aga see pole sulle tingimata sinu unistuste suund.
Siin jõuamegi selleni,
et kui sa julged loobuda sulle armsaks saanud asjast,
siis seejärel saab ka Jumal õnnistada seda.
Siis juhtub midagi sellist, mida sa omas väes ei suuda.
Jumal andis sulle talendi uisutamises ja ka kiiruisutamises.
Samuti talendi selles edu saavutamiseks.
See oli su leivanumber, mis ei hakanud sind valitsema.
See on väga tähtis, et Jumal oleks nr 1. - On küll.
Olin neil aegadel koguduses üsna aktiivne.
Tollal oli seal väga tubli noortepastor Vellu Suoperä.
See mõjutas seda,
et ma olin väga julgelt ja tuliselt usus.
Julgesin teha selle valiku ja mind ka toetati selles.
Sa oled võistlusspordiga seoses reisinud ka mitmel pool maailmas
ja kohtunud erinevate inimestega.
On sul neist inimestest ja võistlustest midagi sellist meelde jäänud,
mida tahaksid selles saates esile tuua?
Tuleb meelde üks lugu. Oli üks Ameerika uisutaja.
Ta läks rulluisutamiselt üle kiiruisutamisele.
Ta oli rulluisutamises maailma parim
ja hakkas tasapisi ka kiiruisutamises arenema.
Ta tõusis ka olümpiavõitjaks jne.
Ta oli suur lõuapoolik ja ka suur pidutseja.
Maailma silmis oli ta kõva kutt, kes teeb, mida tahab ja võidab ikkagi.
Kuid siis see mees sai usklikuks.
Uskumatult vägev oli näha selles inimeses toimunud muutust.
Nii füüsilises olemuses, kui ka selles, kuidas ta teiste inimestega rääkis.
Kuidas ta neisse suhtus.
Mul polnud mingit pistmist tema usklikuks saamisega.
Ta teadis, et ma olen usklik, sest me vahel rääkisime sellest.
Ta tuli ühel aastal innukalt mu juurde ja ütles, et sai usklikuks.
Seda muutust oli nii tore näha!
Sest ta tuli nö "halvimate seast",
kelle puhul võis arvata, et ta ei saa kunagi usklikuks;
et ta on "nii raske juhtum".
Aga Jumal võttis ta enda juurde.
Nüüd on tore vaadata, kuidas ta Texases oma äri ajab,
olles jätnud spordi sinnapaika.
Ta teeb ka aktiivselt koguduse tööd, mis on suur märk.
Teine näide on see,
et meil olid Kanadas maailma karikavõistlused
ja kohalik pastor korraldas meile piiblitunde.
Tore oli näha, et seal oli kohal üle 10 sportlase erimaadest.
Nad kuulasid õpetust ja palvetasid koos.
Ma ei teadnudki ega uskunud, et seal nii palju usklikke koos käib.
See oli väga tore.
Vaadates telekast tippspordivõistlusi - näiteks 100 m jooksu,
olen märganud, et paljud teevad üsna avalikult ristimärgi.
Oled sa ka näinud, et seal on neid, kes loodavad, et Jumal juhib neid?
Neid on küll ja neid on veel rohkem kergejõustikus, kui kiiruisutamises.
Mul oli selline komme,
et ma lõin rusikaga südame pihta ja näitasin ülespoole.
See polnud küll traditsiooniline ristimärk,
aga see oli väljapoole osutamine.
Näen, et on palju usklikke, kes ei too seda avalikult esile.
See on kui nende oma asi
ja võib olla muidugi suletud uste taga sõprade omavaheline jutt.
Meil on erinevad usklikud,
kes toovad erinevalt oma usuelu avalikkuse ette.
Sul oli 2 olulist võistlust,
kus kaotasid mõne sajandiksekundiga.
Toimusid need 2004. ja 2008. aastal või millal?
2010. ja 2018. aastal.
3 sajandikku sekundist on silmapilk.
Esimesel korral said sellest raskemini aru.
See oli karm koht.
Olin tõusnud varasemate aastatega 20. kohalt maailma tippu.
Tookord uisutati 500 m distantsi veel 2 korda.
Esimese uisutamise ma võitsin, olles kogu võistkonna kiireim.
Teise uisutamise ajal tegin viimasel pöördel väikese vea.
Jõudsin finišisse ja olin põnevil, kas sellest piisab medali jaoks?
Kuid nähes tablool numbreid, tundus see ebareaalsena.
See oli nii ebareaalne.
See tundus ka ebaausana,
sest keegi ei uisutanud minust kiiremini.
Kui ma esimesel korral võitsin,
oli mu aeg kogu olümpia jooksul kõige kiireim.
Olin siis maailma kiireim uisutaja, aga ei saanud ikkagi mingit auhinda.
See oli mu jaoks kui äratus.
Sport oli mu elu.
See tõusis liiga tähtsaks asjaks ja hakkas röövima ka mu identiteeti.
Ütlesin ikka endale, kui hea sportlane ma ikka olen
ja kui väärtuslik inimene!
See oli mulle väärtuslik õppetund.
Mul läks peale seda terve aasta,
kus mõtlesin iga päev, miks see nii pidi minema?
Sain aru, et mu suurim probleem polnud see,
et ma ei saavutanud oma eesmärki,
vaid mu suurim viga oli see,
et hakkasin spordi kaudu enda peale mõtlema.
"Ma pean saama selle medali!
Kui ma seda medalit ei saa, siis ma pole keegi!
Siis keegi ei tunne mu vastu huvi
ja ka Martti ei kutsu mind oma saatesse.
Mingit olümpia 4. koha omanikku!"
Mõtlesin, et mul peab olema midagi, et inimesed väärtustaksid mind.
Sedamoodi käisin selle protsessi läbi, saades lõpuks aru,
et tegelikult on mu sügavaim identiteet ikkagi see, et ma olen Jumala laps.
See on muutumatu.
Teisel korral juhtus sul täpselt sama lugu -
300 sekundi murdosa, mis on kui silmapilk.
See polnud sul enam esimene kord
ja sa oskasid sellesse juba paremini suhtuda.
Kuidas sa seda kirjeldaksid?
3 sajandikku sekundist on 48 cm, kui uisutada natuke üle 60 km/h.
Läks 8 aastat.
Ütleksin veel, et olin vaimulikult nii palju kasvanud,
et see asi ei tundunud olevat halb.
Tegelikult sel hetkel, kui see juhtub, tundub see ikka väga halvana.
Pettumus on nii ahistav tunne.
Väga kohutav kirjeldada, kuidas see tundub.
Aga kui ma hakkasin selle üle järele mõtlema,
sain üsna kiiresti aru,
et selles osas pole mingit tähtsust, kui väärtuslik inimene ma olen
või milline saab mu elu edaspidi olema.
Sel polnud mingeid negatiivseid mõjusid mu elule.
Sain sellest sedamoodi aru,
et ma sain aru, milline on mu identiteet.
Kes ma tegelikult selles elus ja ka Jeesuse kaudu olen.
See oli minusse nii tugevalt juurdunud,
et sport ei ole osa mu identiteedist.
Või mitte peamine osa identiteedist, mis mind tegelikult kannab.
Kui sa oleksid selle paberile pannud,
oleks mul esimesena tulnud meelde, et on kolm - Isa, Poeg ja Püha Vaim.
See oli Jumala kutse - püsi õigel teel!
Et Tema on nr 1.
See oli ka su elus taevalik õnnistus.
Millal lõppesid su suured võistlused?
2018. aasta olümpiamängud olid mu viimased võistlused.
Peale seda oli mõni maailma karika osavõistlus,
aga siis need lõppesid.
Mäletan, kuidas pettusin 2010. aastal.
Olin olümpiakülas, lamasin voodis ja mul polnud und.
Rääkisin Jumalaga ja ütlesin:
"Siit ei tule kunagi midagi head, aga ma ikkagi usaldan Sind."
See oli rõõmus juhus.
Pidin ootama selleks 8 aastat, et kaotada uuesti sajandiksekundiga.
Paar päeva hiljem selgus,
et see ongi see asi, mida Jumal tegelikult kasutab.
Olen peale 2018. aastat tegutsenud ettevõtjana
ja liikunud erinevates ettevõtetes,
kogudustes, koolides ja erinevatel üritustel,
rääkides sellest, mida olen läbi spordi õppinud
ja mida Jumal mulle tähendab.
See on andnud mulle uue töö ja elu tähenduse.
Nende pettumuste kaudu tekkinud lugu.
Inimestel, kes sind kuulavad,
on sulle kindlasti ka küsimusi.
Milliseid küsimusi sulle on esitatud?
Väga palju küsimusi on esitatud pettumuse kohta.
Kui räägin oma loo ära,
siis tavaliselt väga palju küsimusi ei ole.
Inimesed hakkavad rääkima oma lugusid
ja seda, milliste pettumustega nad on kokku puutunud;
kuidas nad neist üle said ja mis neid selles aitas.
Paljudel olid hästi pikad lood.
Mingil hetkel nad said aru, miks nad jäid pettumuse sisse
ja miks nad sellest üle ei saanud.
See on rohkem see, et inimesed on millestki aru saanud.
See on see, mida ma praegu oma töös armastan.
Ma kogen, et Jumal tegutseb siin minu kaudu.
Ta saab tuua abi inimeste ellu
ja julgustada neid näiteks unistuste täitmisel.
Lisaks saan aidata inimestel mõista, mis on elus tegelikult kõige tähtsaim.
Millised tervikmõtted on sul Soome rahva kohta?
Käid sa rääkimas ainult noortele või inimestele kõigis vanustes?
Neid inimesi on kõigis vanustes.
Mul on tugevalt südamel Soome noored.
Soome noortel läheb täna ikka väga halvasti.
See on asi, mis tuleks ära lahendada,
sest muidu on me riigi saatus kaalukausil.
Sul on plaanis osaleda rohkem ühiskondlikes asjades.
Mida sa ootad ja millele edaspidigi loodad?
Olen kogu elu tugevalt palvetanud
ja kogenud, et võin elada Jumala juhtimises.
Püha Vaim juhib mind.
Viimastel aastatel on hakanud rohkem tunduma,
et see juhib mind uude algusesse.
Tegutsesin alguses sportlasena, siis ettevõtjana.
Nüüd huvitab mind rohkem poliitika.
Järgmisel kevadel osalen ka parlamendi valimistel.
Mulle tundub, et Jumal tõmbab mind sinna.
Olen oma elus korduvalt kogenud, et kui ma elan Jumala juhtimises,
siis need õnnistused, kohtumised ja inimesed, kellega kohtun
ja olukorrad, kuhu koos teistega satun -
et need annavad mu ellu palju tähendust juurde.
Nüüd mulle tundub,
et mul on justkui suur künnis teha midagi sellist,
kus kogen end olevat Jumala juhtimises.
Tahan ikka olla olla ustav
ja minna sinna, kuhu Jumal mind juhib.
Kui sa korraldasid selle õhtu
ja rääkisid oma asjadest ning kogemustest,
siis nägid neis inimestes kindlasti ka rõõmu ja kirkust.
Nad kuulasid sind väga tähelepanelikult.
Just.
See, mis mind innustab
olema inimeste ees ja neile rääkima, on see,
et mulle tundub, et neil sõnadel, mida neile räägin, on kaal.
Mitte nii, et ma oma oskustega saaksin selle nende südameteni viia.
Mulle tundub, et Jumal just Püha Vaimu ja sõnade kaudu
suudab seda sinna viia.
Ta suudab puudutada inimesi
neis olukordades ja nendes purunemistes,
kus inimesed on.
Tänapäeva inimeste eludes ja südametes
on palju purunemisi ja katkisust.
Siin võib küll öelda, et nad vajavad Jeesust.
Just.
Saate viimased paar minutit läksid käima.
Võid nüüd öelda me vaatajatele, mida Püha Vaim sulle öelda annab.
Kogen tugevalt,
et Jumal kutsub meid, usklikke, olema julgelt ja avalikult usklikud.
Mõni ütleb, et usk on nagu brändi sõnum
ehk ma ütlen, et ma olen usklik.
Kuid ma ei raiu seda ega tao inimestele Piibliga piki päid.
Ma räägin seda, mida usk minu jaoks tähendab.
Seda oma koha pealt.
Seejärel on kõik Jumala kätes.
Ma usun, et kui inimesed teavad, et ma usklik olen,
siis mul on midagi, mida keegi ehk oma ellu igatseb.
Kui ta satub sellisesse olukorda,
kus ta tahab Jumalale lähemale saada
ja kogeda seda sama, mis Mikal on.
Siis nad teavad tulla minu juurde.
Kui ma aga ei ole avalikult ja julgelt kristlane
ega räägi oma usust,
siis inimestel pole isiklikku suhet kellegi sellisega,
kes võiksid neid siis aidata, kui Jumal nende südamele koputab.
Soovin, et kui oled usklik - ole seda julgelt ja avalikult
ja lase sel ka välja paista!
Pole vaja Piibliga vastu pead lüüa ega kedagi ka sundida.
Aga räägi just sellest, mida oled usu kaudu oma ellu saanud
Kui Jeesus on meis, siis on meis ka kõik vaimuviljad
ja kõik see, mis tuleb Jeesuse järgimise tulemusel.
Tänan sind Mika, et sa olid siin saates
ja rääkisid avalikult neist asjadest.
Usun, et see saade puudutab mitmeid
nagu ka su kuulajad varasemalt on kogenud.
Ka mina sain sellest mõjutatud.
Jumal õnnistagu sind ja su teenistust
ja olgu su käekäik tulevikus selle ühiskonna asju ajades edukas.
Tänan!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1770 (kõne hind 10 euri).
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa