ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Sakari Kapulainen.
Tere tulemast! - Tänan! Rõõm olla siin!
Siin saates on kombeks alustada sellest,
kust oled pärit ja millisesse perre sündisid?
Alustamegi sellest.
Mul on naine ja kaks täiskasvanud last
ja me elame koos naisega Keraval.
Ma sündisin Ruokolahtis.
Sündisin maaharijatest ettevõtjate perre.
Olid isa, ema, vanem vend, noorem õde ja 2 nooremat venda.
Meil oli tavaline luterlaste kodu.
Siis polnud veel mingit "lõvi"??? - Ei olnud. See tuli hiljem.
Ütlesid, et teil oli tavaline luterlaste kodu.
Kas sa käisid ka pühapäevakoolis?
Käisin. Meil külas oli pühapäevakool, kus kõik külalapsed käisid.
Ma käisin seal väga innukalt.
Ema õpetas õhtupalveid
ja selles mõttes oli meil väga turvaline lapsepõlv.
Lapsepõlvel ja selle turvalisusel on ääretult suur tähtsus.
Mul oli kord külaliseks isik, kelle isa suri üsna noorelt.
Emal oli nii palju tööd, et tal ei jätkunud aega ega armastust.
Aga teie peres olid kõik koos. - Olid.
Teil olid loomad ja kõik muu, mis andis elust mitmekülgse pildi.
Kuidas su elu koolis käies ja peale seda kulges?
Tuleksin veel tagasi lapsepõlve, enne kooliaega.
Mäletan üht pilti, kus ema küpsetas me kodutoas ahjus leiba.
Meil oli külas isa tädi - tädi Kaisa.
Istusin toas toolil ja kuulasin nende vestlust.
Mäletan väga hästi, kui tädi Kaisa küsis mu emalt:
"Kas sa oled usklik?",
mispeale ema vastas jaatavalt.
Sain juba väikese poisina aru, et see pole, mis iganes küsimus,
vaid see on elu tähtsaim küsimus.
Just. Nii ongi! Hiljem said aru, et see ongi elu tähtsaim küsimus.
Koolist mäletan, et usuõpetuse tunnis räägiti piiblilugusid.
Kuulasin neid innukalt.
Palvetasin veel kodus ka oma sõnadega
ja ümisesin õhtuti tuntud kirikulaule.
20-aastaselt tahtsin olla kindel,
et pääsen taevasse ja pärin igavese elu.
Aga keegi ei rääkinud mulle sellest ja ma ei saanud sellest ka aru.
Jumal korraldab tihti ja korraldas ka sulle otsimiste aja.
Sul tekkis mure pääste küsimuse osas
ja selles osas, mida 5-aastasena kuulsid,
et kas sa ikka oled usklik ja milles üldse on asi?
Kuidas see sinu lugu mõjutas?
Ma kaugenesin varases teismeeas usuasjadest veidi,
aga siis läksin leerikooli, mis toimus suvepuhkuse alguses.
Mu esimene mõte oli,
kuidas saada võimalikult ruttu suvepuhkust veetma
ja ka talutöid tegema.
Tol ajal polnud sellist head tehnikat, aga meil oli uus traktor,
mis oli varustatud ohutu juhtimise seadmetega.
10-aastaselt ja vanemana sain ka sellega sõita.
See oli väga tore tegevus.
Kuid olles olnud mõned päevad seal leerikooli laagris
ja kuuldes õpetaja juttu sellest,
kuidas Jeesus suri meie pattude eest, avades meile tee Isa juurde
ja kuuldes ka õhtust õhtusse
vanemate tunnistusi selle kohta, kuidas nad usklikeks said,
jõudis mulle korraga kohale,
et just seda ma olengi kogu oma elu otsinud!
Argliku poisina ei julgenud ma sellest kellelegi rääkida,
aga samas palusin ühel õhtul, palveajal, üksinda:
"Jeesus, anna mu patud andeks ja tule mu ellu!"
See pööras mu elus uue lehekülje.
Kui lugesin Jumala Sõna ja Uut Testamenti,
polnudki see enam selline "kuiv" raamat
nagu see seda varem oli olnud,
vaid Jumal hakkas mind oma Sõna läbi kõnetama,
kinnitades mulle ennekõike seda, et olen Jumala laps.
Usu algetapil sai mulle väga armsaks 1 Johannese kirja 5:11-12,
kus on öeldud: "Ja see tunnistus on:
Jumal on andnud meile igavese elu ja see elu on tema Pojas.
Kellel on Poeg, sellel on elu;
kellel ei ole Jumala Poega, sellel pole elu."
Siis veel üks tähtis koht, mis mu südant puudutas:
"Seda ma olen kirjutanud teile, kes te usute Jumala Poja nimesse,
et te teaksite: teil on igavene elu."
See kirjakoht sööbis sügavale mu sisse,
et ma ei pea enam olema ebakindel, vaid ma võin olla kindel,
et ma olen Jumala oma ja ma lähen taevasse.
See on ainukene uks ja ainukene tee,
mille kaudu inimene võib saada päästetud.
Sa võtsid selle juba noorena vastu ja see puudutas sind väga tugevalt.
Nüüd aga uurime su edasist elu ja ka su tööelu.
Uurime ka seda tähtsat eluetappi, kui sa pensionile jäid.
Aga alguses sa käisid koolis ja siis läksid tööle.
See, millest just rääkisid, oli sul tugevalt südames,
mõjutades kogu aeg nii su valikuid kui avastusi.
Kuidas see praktikas mõjutas?
Olen õnnelik selle üle,
et me tollases luteri koguduses oli nö noorte ärkamine.
Olin koguduse noortega koos ja käisin ka piibliringis.
See jätkus ka gümnaasiumis.
Tasapisi õppisin lootma Jumala juhtimisele.
Palvetasin, et Ta juhiks meid.
Alguses paistis nii, et lähen usuteaduskonda.
Sissepääsueksamitele minnes nägin aga,
et tegu oli teadusteteaduskonnaga ja mitte usuteaduskonnaga.
Tegu oli teadusteteaduskonnaga.
Kuid ma tundsin end seal võhkuna.
Nii läksin hoopis sõjaväkke,
kus avanes võimalus teha ohvitseri karjääri.
Seda siis kadettide koolis.
Üks mõjutav isik selleks oli reservohvitseride kooli üksuste juht,
kelle koolitusmeetodid ja motiveerimise viis
avaldas meile, noortele meestele, tohutult suurt mõju.
Nii ma siis palvetasin
ja läksin kadetikooli sisseastumiskatsetele,
kandideerides samas ka maa- ja metsandusteaduskonda,
aga minu jaoks avanes kadetikool.
See oli tähtis, et kogesid, et Püha Vaim juhtis sind.
Tagantjärele võid nüüd hinnata,
kas see oligi just see, mida Jumal tahtis sulle anda?
Ma jäin 6 aastat tagasi pensionile, olles siis 55-aastane.
Nii on mul olnud võimalus vaadata oma elule tagasi,
nähes seal Jumala juhtimist.
See polnud alati kaugeleulatuvalt selge.
Kuid Jumala Sõna tõotab,
et Jumala Sõna on lambiks me jalgadele.
Alati samm korraga.
Nägin selles Jumala käejälge.
Nägin ka juhtimist tööelus ja praktilistes asjades.
Olin üksuse ülemana sõjaväelaste seas.
Olin piiriturvalisuse alal operatiivjuht.
Lõppetapil olin Piirivalveameti peastaabis
personaliosakonnas.
Kogesin, et minu koht on olla see viies evangeelium - Jeesuse kiri
ja Tema tundmise lõhn.
Igaüks, kelle karjääri põhiosa on juhtimine,
teab, et otsuste tegemisel pole alati kõik variandid head.
Vahel tuleb valida halvimatest variantidest
vähem halvem.
Kuid olen alati tahtnud olla Tema tundmise "lõhn"
ja tunnistav kristlane.
Tänasel päeval räägitakse palju piiridest,
kuna Soome on tulnud palju venelasi ja kogu olukord on muutunud.
Me seda teemat täna ei puuduta,
aga kuna sa töötasid piirivalves,
siis sa tead, mida su kolleegid täna teevad ja mõtlevad.
Iga maa jaoks on ta piirid väga tähtsad
ja neid tuleb kaitsta.
Jah. Apostlite tegude raamatus öeldakse,
et Jumal on seadnud me elupaikade piirid.
Üks meie hulgast lahkunud vanemohvitser -
Mannerheimi risti kavaler Leo Kojo, oli ka usklik mees.
Ta õpetas, et riikide piirid on Jumala poolt paika pandud
ja nii on meil ka nendega seoses oma ülesanne.
Nende 30 aasta jooksul, kui olid ohvitser, juhtus nii mõndagi.
Selles saates aga vaatleme Jumala tegusid.
Saaksid ehk tuua mõned head näited inimeste kohta,
kes teadsid, et Jeesus on su elu Issand.
Kas nad tahtsid ka Tema peale loota?
Mäletan üht juhust, kui olin ühe tööpäeva lõpus staabis.
Olin suht väsinud.
Helises uksekell.
Sisse astus üks nuttev töötaja,
kes oli just saanud arstilt diagnoosi, et tal on raskekujuline vähk.
Ta palus, et palvetaksin ta eest.
Mäletan seda juhust.
Olin küll rampväsinud,
aga tõstsin ikkagi käe ta peale ja palvetasin.
Ise, olles väsinud, ei tundnud ma mitte kui midagi.
Lootsin vaid Jumala Sõnale ja sellele, et sain palvetada Jeesuse nimel.
See inimene ütles, et tohutu rahu tuli ta sisse.
Paari nädala pärast
tuli see sama inimene naeratus näol staapi ja oli rõõmus.
Ta ütles, et sai arstilt uue diagnoosi, et see polnudki raskekujuline vähk
ja et seda kasvajat saab opereerida.
Vägev!
Neid näiteid on sul palju,
aga nüüd lähme sinna perioodi, kui sa pensionile jäid.
Siis juhtus su usuelus mingi kinnitumine või tugevnemine.
Räägi sellest lähemalt.
Olin enne pensionile jäämist oma tööeluga väga rahul,
kogedes Jumala juhtimist ja abi.
Ta juhtis mind huvitavatele töödele.
Ühtlasi olin tänulik oma töökaaslaste eest -
juhtide ja alluvate eest, kes kõik olid väga toredad.
Mul oli neilt palju õppida ja ma sain kasvada inimesena.
Kui ma pensionile jäin,
siis üks mu kursusekaaslane ütles mulle:
"Sakari, sul pole häda midagi,
sest sul on ju kogudus ja oma sotsiaalne kogukond."
Kuid pean olema aus ja tunnistama, et kui ikka vormi varna riputasin
ja koos nendega ka oma ametinimetused,
auastmed ja märgid,
jäädes reservi,
siis mõistsin küll,
et suure osa mu identiteedist moodustas tööidentiteet,
mis on ka igati loomulik.
Samal ajal liitusime koos naisega me praeguse kogudusega,
kus saime head Piiblil põhinevat õpetust.
Seda ka Jumala lapse identiteedi kohta.
Kohalikus koguduses käsitletakse sedagi valu ja teemat.
Mu "seljakotis" leiduvad mu kadunud ema -
evakueeritud lapse ja sõjaorvu korduvalt öeldud sõnad:
"Ma pole keegi ega miski."
Õpingute ajal avastasin,
et need polnud ainult taluperenaise öeldud sõnad,
vaid need olid Karjalast evakueeritud akadeemilised inimesed,
kellel oli sama valu.
Mina, kui järgmise põlve esindaja,
sain neilt just sellise "seljakoti" kaasa.
Oli tore Jumala Sõnast kinni hoida
ja teada, et Jumal armastab mind sellisena nagu ma olen.
Ta ainult ei talu mind,
vaid ma võin Jeesuse ristisurma tõttu
olla Jeesuse oma.
Mul on positsioon Jumala ees
ja Püha Vaim mu sees hüüab: "Abba Isa!"
1700'ndatest pärit vana tõlge ütleb: "Abba Isa! Abba kallis Isa!"
See, millest sa just rääkisid,
see sisaldab suurt kingitust, rõõmu
ja kõike seda, mida Jumala Sõna meile toob.
Küsimus pole vaid Jumala Sõnas, vaid ka Pühas Vaimus.
Püha Vaim muutis selle reaalsuseks su jaoks
ja sa said pensionile minnes kaasa hea teemoona.
Nii oli see muutus ka kerge ja ühtlasi avanes sulle uus tööpõld.
Räägi, kuidas ja mis sulle avanes?
Vastutame koos naisega me koguduse lastetöö eest.
Selles koguduses olid lapsed ka enne meie lapsi.
Mul endal oli see kogemus, kui olin alla 10-aastane,
tahtsin olla kindel,
et olen Jumala oma ja lähen taevasse.
Nii tahtsin rääkida ja näidata lastele Piibli jutustusi.
Samuti pakkuda neile võimalusi leida isiklik suhe Jeesusega.
Nii see ongi läinud.
Mäletan oma laste puhul,
kui nad olid väikesed ja just rääkima õppinud,
kuidas lugesime neile koos naisega laste Piiblit.
Laste küsimused ja kommentaarid olid sedalaadi,
et tekkis küsimus, kes keda õpetab?
Küsimus polnud manipuleerimises.
Seesama Püha Vaim tegutseb ka laste südameis.
Lapsed julgustasid just meid mitmetes asjades.
Võin tuua ühe näite.
Meil oli eelmises kohas üks kogudus -
tund aega sõitu me kodunt ja me käisime seal.
Mäletan, kuidas mul oli ühel pühapäeval
veidi gripi moodi olemine.
Ütlesin naisele, et äkki peaks seekord koguduse teenistuse vahele jätma.
Me lapsed, kes olid eelkooliealised, ütlesid justkui ühest suust:
"Isa, kas me ei peaks just nüüd minema teenistusele,
kuna seal palvetatakse ju haigete eest!"
ja samal ajal kogu aeg:
"Lähme teenistusele! Lähme teenistusele!"
See oli laste jaoks väga loomulik.
See oli südameasi, et lapsed saaksid kogeda Jumalat ja Tema tõelisust,
lugeda Jumala Sõna ja õppida sellest
ning kuulda ka Jumala häält.
See on kindlasti väga tähtis palveteema,
et lastele tagataks selline lapsepõlv, kuidas Jumal on seda ette näinud,
Kus nad saavad kasvada armastuses ja sellises keskkonnas,
kus nad saavad neid asju omaks võtta.
Et neile räägitaks neid asju.
Sest kui keegi neile ei räägi, siis kirjaoskamatud lapsed ju ei tea,
kes on Jumal, nende taevane Isa, kes meie eest hoolitseb.
Näete seda kindlasti oma naisegagi seda tööd tehes,
kuidas see motiveerib teid ja et see on tähtis.
Nii on.
Olen ka läbi kogu elu õpetanud Jumala hääle kuulmisest
tehes seda ka sügavamalt oma praeguses koguduses
läbi piiblitundide.
Nii tooksin siin veel ühe näite, mis on ajast, kui ma pensionile jäin.
Sain kutse ühele peole,
kus toimus juhtide vahetus.
Mu kursusekaaslane sai juhiks ja eelmine juht jäi reservi.
Kutsel oli kirjas: "Lilli ja kingitusi mitte tuua."
Palvetasin ja kogesin selgelt:
"Kirjuta paberile Piibli kirjakohad.
Anna neile teekonnale kaasa isiklik piiblisalm.
Nii pensionile jäävale juhile, kui ka uuele juhile."
Püha Vaim juhtis veel, et kleebiksin need tugevale papile.
Uurisin siis Jumala Sõna ja palvetasin.
Sain sõna ja kirjakoha nii lahkuvale juhile,
kui ka uuele juhile, kes oli mu kursusekaaslane.
Lugesin Jesaja 41:10: "Ära karda, sest mina olen koos sinuga;
ära vaata ümber, sest mina olen su Jumal."
Siis hakkasin mõtlema: "Oot oot, ega see uus juht mingi argpüks ole!
Ta on olnud karmides olukordades ja on kogenud juht."
Siis vaatasin Piiblist, kas seal leiduks mõni muu kirjakoht,
aga Püha Vaim andis mulle endiselt just selle kirjakoha,
mispeale mõtlesin: "Hea küll."
Kirjutasin või trükkisin selle välja ja liimisin papile.
Vastuvõtul ulatasin selle kaardi ja soovisin Jumala õnnistusi.
Nad võtsid need Piibli kirjakohad vastu.
Nädal hiljem sain haiglast kõne - helistas uus juht, mu kursusekaaslane.
Ta sai just mõni päev enne seda pidulikku sündmust teada,
et tal on raskekujuline vähk ja põletik
ja ta ütles, kui tähtis see Piibli kirjakoht ta jaoks on.
Ta võttis selle ametisse asumise tseremoonia ajal
mitu korda taskust välja,
luges seda ja pani taskusse tagasi.
Siis rääkisin talle ka oma valust ja sellest, et Jumal teab.
"Jumal on koos sinuga selles raskes olukorras
ja viib sind edasi."
Rääkisid Püha Vaimu hääle kuulmisest ja juhtimisest.
Näeme sellest loost, et Püha Vaim teadis, mis oli õige.
Sina ei teadnud, aga sa olid kuulekas otsimaks Püha Vaimu tahet.
Räägime sellest rohkem, sest mitmed kuulajad küsivad,
kuidas nemadki võiksid kuidagimoodi saada tundma Püha Vaimu häält?
Püha Vaim kõnetab meid kõige esmalt Piibli kaudu.
See, mida me kuuleme, selles võime olla kindlad,
sest see on kooskõlas Jumala Sõnaga.
Kui Jumal räägib, on alati rahu.
Selles pole süüdistamist, vaid on armastuses ülesõhutamine.
Samuti korrigeerimine ja meeleparandus.
Kuid selle taustal on alati armastus ja rahu.
See on omamoodi seiklus -
see Jumala hääle kuulmine ja vestlus Temaga.
See on umbes sama, kui väike laps õpib jalgrattaga sõitma.
Isa või ema tõstab lapse alati püsti ja julgustabteda edasi sõitma,
isegi, kui laps kukub ja nutab ja alati kõik ei õnnestu.
Kuid kui laps teeb edusamme ja liigub edasi,
siis isa rõõmustab tema püüdluste üle.
Kuidas ka poleks, siis sealt see jalgrattaga sõitmise oskus tulebki.
Sama lugu kehtib ka me seikluses Jumalaga.
Enne, kui läheme vaba sõna juurde, küsiksin sult veel seda,
et kuna sa oled veel üsna noor mees - umbes 60-aastane,
siis millised on sinu ja su naise unistused ja mõtted?
Kuidas Jumal võiks juhtida te teenistust seni,
kuniks teile veel elupäevi antud?
Mu südames põleb igatsus juhtida inimesi Jumala tundmisse.
Samas saan varustada teisi inimesi viimaks edasi Jumala rõõmusõnumit.
Tahaksin julgustada ja varustada ka lapsi ja noori liikumaks edasi.
Sul on oma töö kaudu tugev kogemus selles,
kuidas sõnumeid edastada.
Samuti juhtimisega seotud asjades.
Kuigi siin on tegu lastega, siis ikkagi läheb vaja oskusi,
kuidas sõnum võiks võimalikult paremini kohale jõuda.
See on väga tähtis.
Nüüd aga annan sulle vaba sõna
ja sa võid öelda vaatajatele, mida Püha Vaim sulle just nüüd ütleb.
Hea vaataja!
Mulle meenub ikka see 8-10-aastane Sakari,
kes küsib, kuidas ta saab olla kindel, et ta pääseb taevasse?
Kui sa küsid seda sama
või kui sa pole kunagi Jeesust Issanda ja Päästjana vastu võtnud
või sa oled küll elanud koos Jumalaga,
aga sa oled mingil põhjusel läinud teelt kõrvale
nagu kadunud poeg või tütar,
siis täna on võimalik tulla tagasi.
Mind on viimasel ajal kõnetanud see kadunud poja lugu,
mille pealkiri peaks ennekõike olema "Armastust pillava isa lugu".
Isa ülevoolav armastus.
Kadunud poeg käis oma teedel ja parandas siis meelt.
Mida aga isa tegi?
Isa vaatas pidevalt ja järjekindlalt, millal ta poeg tagasi tuleb.
Muudmoodi poleks ta teda kaugelt näinud.
Isa ja vanem vend teadsid,
et noorem vend raiskas kõik hooradega lävides ära,
aga isa armastus oli muutumatu.
Nii võid ka sina võtta just praegu vastu Isa armastuse,
palvetades näiteks nii:
"Tänan Jeesus, et Sa surid minu eest ristil!
Anna andeks kõik mu patud
ja saa mu elu Issandaks ning Päästjaks.
Tänan Jumal, et ma võin olla Sinu laps.
Aamen."
Aitäh Sakari selle saate eest!
Selle saate lõpuosa oli justkui täpp "I" peal
selles mõttes, kui hea aare on me kõigi jaoks valmis pandud.
Õnnistusi sulle ja su naisele
ja ka kogu sellele teenistusele, kus sa tegutsed!
Aitäh ja õnnistusi ka TV7 tööle!
Soovides toetada Eesti TV7 tööd, helistage 900 1770 (kõne hind 10 euri)
või annetage pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa