Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Olen Martti Ojares ja vieraanani tänään on Jani Haapaniemi.
Tervetuloa Jani. - Kiitos paljon.
Olet syntyisin Sievistä, -
joka on monenlaisesta teollisuudesta tuttu paikkakunta.
Siellä on monenlaista teollisuutta.
Kyllä on ja siellä on aina ollut aika hyvä työllisyystilanne.
Itsekin olen työskennellyt melkein 10 vuotta Sievin Jalkineella.
Kerrotko millaiseen perheeseen synnyit -
ja millaiset lähtökohdat sait elämääsi.
Isä, äiti, nuorempi veli ja minä.
Asuttiin Sievissä pienellä paikkakunnalla.
Isä oli metsuri ja äiti oli tehtaalla töissä sekä perhepäivähoitajana -
ja myös laivoilla.
Kyllä työtä ja toimeentuloakin oli.
Ei sillä lailla ollut puutetta.
Jonkin verran ajan mittaan alkoholi alkoi tekemään perheessä kiusaa.
Kyllä minä muistan ihan taaperosta lähtien, -
että meillä käytettiin alkoholia aika reilusti.
Isä joi ja äiti joi, molemmat joivat, ja vieraita oli paljon kotona.
Isän metsurikavereita ja muita.
Tappeluitakin oli, ja jouduin jo pikkupoikana olemaan välissä.
Se ei ole mitään sinänsä outoa Suomessa.
Tällaista on hyvin paljon mutta seuraukset sinunkin osaltasi -
olivat sellaiset, että jossain vaiheessa se vaikutti valintoihisi.
Kyllä se alkoi vaikuttamaan.
Pikku rötöksiä alkoi tulemaan teini-iässä.
Poliisin kanssa tuli oltua tekemisissä. - Mutta ei mitään isompaa.
Autovarkauksia oli pari ja huonosti niissä meinasi käydä.
Sinä olet kuitenkin koko ajan ollut työelämässä mukana.
Työasiat ainakin alkuvaiheessa toimivat ihan hyvin.
Tosiaan Sievissä olin tehtaalla, Sievin Jalkineella töissä.
Meni ihan hyvin ja olin ahkera tekemään.
Minua kyllä varjosti se alkoholin käyttö aika paljonkin.
Se lisääntyi koko ajan.
Minulla oli kyllä hyvä siinä mielessä, että urheilu myös kiinnosti.
Karatea ja voimailulajeja tuli treenattua.
Sitten ne rötöshommat kyllä jäivät. - Aivan.
Mutta kotona nuoruudessa -
ei nämä uskonasiatkaan tulleet käytännössä esille.
Ei perheessä mutta minulla oli niin hyvä onni, että äidin sisko -
ja hänen miehensä olivat uskossa, helluntailaisia.
Kun meillä oli vaikeata kotona, kun oli riitaista ja juomista, -
niin he hakivat minut ja veljeni Kokkolaan turvaan.
Sitä kautta uskonasiat tulivat.
Paavo luki meille Raamattua -
ja kävimme heidän kanssaan seuroissa.
Paavo myös omalla kesämökillään järjesti mm. kristillisiä leirejä.
Niitä oli muuallakin.
Vaasan lähellä, Munsalassa olen saanut kasteen.
Kun menemme vähän eteenpäin, -
käy ilmi, että sinun sielustasi on käyty kovaa taistelua.
Kyllä siitä on käyty tosi kovaa taistelua.
Minulle on annettu sellaisia, kuten Jumala on puhunut.
Saatana ja riivaajat ovat repineet monet kerrat pitkän matkaa.
Kun puhut riivaajista ja demoneista, -
niin millä tavalla olet kokenut, että ne ovat todellisia?
Voin sanoa, että se on sellainen tunne ja ääni.
Olen tosi paljon rukoillut elämäni aikana ja minun puolesta on rukoiltu.
Kun olen ajatellut, että Jumala kutsuu minua, -
ja olen ollut valmis lähtemään seuraamaan ja -
ja olen saan uskonasioista kiinni, -
niin sitten on tullut ikään kuin syyttävä ääni, -
"Älä nyt vaan. Älä lähde sille tielle."
"Katsopas, kun täällä on paljon muuta houkutusta, alkoholit ja muut.
Tänne suuntaan vaan."
Ne ovat olleet niin vahvoja, mitä ne nyt sitten ovat olleetkaan.
Kyllä ne ovat demoneja, riivaajia ja saatana, -
joka ottaa niin lujan otteen, että sinne tielle sitten.
Sinutkin vietiin monta kertaa tilanteeseen, -
ajattelen näin, että varmasti mietit, -
kun oli jokin morkkis päällä seuraavana päivänä, -
että miksi tätä pitää kestää?
Kyllä ne olotilat olivat tosi pahoja.
Loppuaikoina juomaputket olivat monta viikkoa.
Join koko ajan ja oli ihan kauheata menoa.
Varsinkin meidän kesämökillä ja kotipaikkakunnalla, -
missä vierailin, tuli juotua.
Usein en muistanut niistä viikoista mitään.
Huumeet eivät tulleet mukaan?
Olen siltä onneksi säästynyt. Niitä ei ole minun eteen laitettu.
Tuliko kuitenkin fyysisiä oireita vai miten se meni?
Kyllä sydän, ja tiesin, että viinaan tulen kuolemaan.
Minulla muutenkin on taipumusta rytmihäiriöihin.
Viinanoton jälkeen ne oli todella kovia.
On ambulanssia jouduttu soittamaan.
Puhelin on tippunut ja taju mennyt.
Ne olivat tosi huonoja olotiloja.
Sinulla oli kuitenkin jo perhettä? - Oli.
Oli perhettä ja oikeastaan juominen lisääntyi, -
kun lapset syntyivät.
Sitten se oikeastaan räjähti.
Ne olivat pitkiä.
3-4 kertaa vuodessa ratkesin juomaan ja join tosi paljon.
Joka kerta luulin, että nyt minä kuolen.
Miten vaimo? - Sehän on karmeata perheelle ja vaimolle, -
että katoaa pitkäksi aikaa kotoa juomaan.
Oliko sinulla kaverijengi?
Minulla oli kaveriporukkaa mutta join myös ihan yksinään -
mm. meidän kesämökillä Iitin suunnalla.
Sinulla on tällaista, voisiko sanoa, että Jeesus vaikutti sinussa -
mutta tuli juominkeja ja se vaan jatkui.
Käytkö vähän läpi minkälaisia intervalleja siinä oli.
Kyllä Jumala puhutteli minua.
Muistan, kun Sievistä ajelin nelostietä Helsinkiä kohti.
Olin saanut vähän kuntoa, että pystyin ajamaan.
Minulle tuli sellainen tunne, -
että minun on pysähdyttävä seuraavalle pysäköintipaikalle.
Mietin miksiköhän mutta kuitenkin pysähdy sinne.
P-paikka näkyi ja sain sinne nippa nappa käännettyä.
Oli hyvin heikko ja huono olotila.
Ei olisi pitänyt auton rattiin koskeakaan mutta ajoin silti.
Nousin autosta ja kävelin p-paikan reunaan.
Siinä oli ilmoitustaulu.
Katselin omia kenkiä ja kun nostin pään ylös, -
niin siinä oli "Jeesus sanoo..." - Kaksi sanaa?
Niin, alaosa oli revitty.
Jeesus sanoo. - Mietin, mitä se tarkoittaa ja autossa ymmärsin, -
että Jeesus sanoo "Minä olen tie, totuus ja elämä". - Aamen.
Tällaisia tuli minulle useita.
En uskonut. Saatanan voima oli niin mahdoton ja repi sinne viinaan.
Viinanhimo on karmea.
Se on todellinen. - Se on todellinen -
ja niin mahdoton, etten voinut sille mitään.
Juominen vaan jatkui ja paheni.
Joka vuosi paheni.
Sinun fyysinen kunto heikkeni. - Koko ajan.
Olit työelämästä poiskin. - Olin 2 vuotta työelämästä pois.
Masennukset ja ahdistukset tulivat. - Miten perheen huolto?
Kyllä se jäi täysin vaimon harteille, ihan kaikki.
Varmaan monet jo ajattelivat, että siihen se kuolee.
Niin varmaan ajatteli ja ajattelin itsekin.
Pelkäsin, milloin on se viimeinen kerta, kun lähden alkoholia juomaan.
Eikö jotenkin tule tunnetta, kun sinäkin olet tervejärkinen fiksu kaveri,
että kyllä minä tuon alkoholinhimon selätän. Mutta ei se vain niin käy.
Ei käy. Siinä on se jokin, -
en tiedä, jonkinlainen paha henki, joka saa sinut niin pauloihin.
Alkoholismi on sairaus todellakin.
Ei se ole mikään helppo sormilla napsautus.
Jos joku ajattelee, että nyt lopetan juomisen, niin ei se niin vain onnistu.
Tämä alamäki ei loppunut vaan meni vielä syvemmälle.
Käytkö läpi, mitä lopulta tapahtui.
Vajaa vuosi sitten, viime vuoden elokuussa.
Olin ollut kesämökillä juomassa.
Menin sinne muka tekemään mökkitöitä -
mutta juomiseksihan se meni. Join tosi paljon.
Rukoilin mökilläkin, että Jeesus pelasta minut alkoholista.
Aika mielenkiintoista, että rukoilit ja joit viinaa.
Minä rukoilin. Join näin ja sitten rukoilin, että pysäytä minut.
Jotenkin, että pysäytä minut, en kestä tätä enkä halua.
Haluan tähän pelastuksen.
Sain sen jotenkin siellä poikki, että pääsin kotiin Helsinkiin.
Olo oli valtavan huono.
En uskaltanut nukkua, en juuri liikkua ja sydän hakkasi todella lujaa.
Mietin, että pitää varmaan soittaa ambulanssi.
En kuitenkaan soittanut.
Sitten menin nukkumaan eräänä yönä ja nukahdin.
Siinä kuolin.
Olin sellaisen kallion päällä, missä minulla oli saattaja.
Kysyin häneltä, mitä tämä on?
Hän sanoi "Olet kuollut. Nyt lähdetään matkalle."
Kun hän sen oli sanonut, lähdimme suoraan alaspäin kohti kadotusta.
Me mentiin ja mietin.
Näin edessä mustan inhottavan paikan.
Tiesin, että tuonne kun joutuu, on se täyttä tuskaa ja sieltä ei ole paluuta.
Mietin, miksi olen elämäni tällä lailla elänyt, -
että joudun tuonne ikuiseen kärsimykseen.
Se oli todella epämiellyttävä paikka.
Olin ihan, että voi, voi voi.
Sitten tapahtui jotain. Olimme jo lähellä sitä mustaa aukkoa.
Sieltä kuului kaameata ääntä. Musta aukko ja tapahtui jotain.
Me ikään kuin väistettiin sen saattajan kanssa ja olimme niityllä, -
jossa oli paljon valoa ja oli kukkia.
Kun mietin, mikä tämä on, niin minulle sanottiin, -
"Tämä on sinun taivaspaikka". - Aamen.
"Tämä on sinun taivaspaikka."
Hetken siinä ihmettelin. Siinä oli jonkinlainen polku -
ja näin edessä puupenkin, missä Jeesus istui.
Minä huusin "Jeesus, Jeesus, Jeesus, Jeesus".
Ääni sanoi "Mene Jeesuksen tykö".
Minä menin ja Jeesus istui ja me halattiin.
Tuli valtava lämpö ja rakkaus.
Se oli äänetöntä. Siinä ei käyty tällä tavalla keskustelua -
mutta tuli sellainen olo, että minä olen hyväksytty ja rakastettu.
Ajattelin, että tästä otteesta en halua koskaan vapautua.
No, sitten ääni sanoi "Meidän täytyy vielä vähän jatkaa.
Mennään katsomaan eteenpäin." Niin me mentiin.
Siinä oli niin kuin kylä. Siellä oli muita ihmisiä ja -
he tekivät siinä jotain töitä.
Vielä kysyin "Mikä tämä paikka on?"
"Tämä on sinun taivaspaikka."
Sitten kysyin "Missä täällä on enkeleitä?"
Hän sanoi "Katso ympärillesi.
Niitä on joka puolella." Edessä oli enkeleitä.
Siinä oli kukka, mitä yksi heistä putsasi.
Aivan mahtava paikka, oli todella rauhallista.
Aivan mahtava olo mutta sitten tuli se kysymys.
Minulta kysyttiin "Haluatko sinä jäädä tänne?".
Kyllä se pani miettimään, mitähän tuohon sanoisi.
Pitkän pohdinnan jälkeen sanoin, että kyllä minä haluan tänne jäädä.
Samalla mietin, että tulee ikävä lapsia ja perhettä -
mutta tämä on niin ihana paikka, että jään tänne.
Sitten tuli käytännön kysymyksiä mieleen.
En saanut niitä sanottua mutta minulle sanottiin, että kaikki on järjestetty.
Katsoin jonkin aikaa sitä paikkaa ja sitten tuli tuulenvire -
ja lähdin sieltä tulemaan poispäin selkä edellä.
Se paikka alkoi jäämään sinne ja yhtäkkiä olin sängyssä, -
suu auki ja en saanut henkeä.
Vähän aikaa olin ja kuului 2 kertaa, naps, naps.
Sydän lähti hakkaamaan ja henki kulkemaan.
Olin ihan innoissani, että pääsin Jeesusta halaamaan.
Halusin heti kertoa vaimolleni mutta en raaskinut herättää.
Olin sängyssä ja lähdin kiertelemään meidän kotia ja menin parvekkeelle.
Ajatteli, että nyt täytyy vielä rukoilla. Siellä rukoilin -
"Jeesus, haluan parantua. Haluan, että alkoholismi poistuu.
Paranna minut alkoholismisairaudesta."
Silloin tuli vielä virta läpi ja tiesin, että nyt minä parannuin. - Aamen.
Ahdistukset ja masennukset jäivät myös siihen paikkaan.
Tiedätkö, että tämä, mitä sinä nyt olet kertonut, -
on se ydinsanoma, mitä Jeesus tahtoo Raamatussa sanoa meille ihmisille.
On vain kaksi tietä. - Niin on.
On kaksi tietä.
Sinä, joka olit jo kaiken toivon menettänyt omassa elämässäsi, -
sait sen kokea.
Uskon, että tämäkin ohjelma, joka leviää aika isolle joukolle -
ja sitä voi vielä levittää muutenkin, -
on siksi, että ihmiset osaisivat tehdä oikean valinnan. - Kyllä.
Tästä on tosiaankin vuoden verran aikaa.
Millaisia asioita sinulle tuli mieleen siitä, miten tästä pitäisi kertoa?
Elämä on kyllä muuttunut.
Minulla oli monenlaisia pelkotiloja.
Niin paljon tapahtuu hyvää, kun antaa elämänsä Jeesukselle -
ja rukoilee todellakin, että pelastuu ja paranee.
Tosiaankin meillä on kaksi vaihtoehtoa.
On helvetin tie, tuhon tie ja ikuinen kärsimys.
Sitten on taivastie. Nämä kaksi on.
Se päätös täytyy tehdä täällä maan päällä.
Parannus täytyy tehdä. Rukoilemalla pyyteettömästi pyytää, -
"Jeesus, pelasta ja paranna minut" ja näin tulee tapahtumaan.
Sinä olet sellaisessa työssä, jossa kohtaat ihmisiä, -
joilla on ongelmana alkoholi.
Käytkö sitä vähän läpi, millaisia ihmisiä tapaat siellä?
Teen tosiaan työtä asunnottomuuden parissa.
Entisiä asunnottomia. Ohjaustehtävää todella suurissa vaikeuksissa oleville.
On narkomaaneja, alkoholismia ja muita vaikeuksia.
Kun olen töissä, niin he ovat monesti päihtyneitä.
On välillä jopa vähän vaarallistakin ollut ajoittain.
Minä olen viimeisen vajaan vuoden aikana -
saanut uuden otteen työhön, kun olen saanut rauhan omalle sielulleni.
Pystyn paremmin auttamaan muita -
ja saan puhua Jeesuksesta ja pelastuksesta.
Siinä työssä olen saanut jakaa tätä sanomaa.
Sinä näet tällaisia varjoja, joita tulee siitä, kun ihmiset ovat synnin orjia.
Vihollinen saa sitten ohjata.
Jos ajattelet omaa elämänkaartasi, -
joka on vielä alkupuolella, koska olet vielä nuori mies, -
niin minkälaisia ajatuksia sinulle on tullut, kun ajattelet ihan lapsuutta, -
jossa vanhemmat olivat tuurijuoppoja, tai miten nyt sanoisi, -
kuitenkin veivät sinutkin sille väärälle tielle.
Mitä näkisit Suomessa, jossa kristillisyys on mennyt aika lailla -
mitättömäksi ja pieneksi.
Mikä on hyvin monen ihmisen kohtalo?
Se on valitettavaa.
Kyllä nämä ajat ovat sellaisia, ja on varmaan aina ollut, -
että sitä alkoholismia ja päihteitä on tosi paljon.
Perheet hajoaa -
ja on myös niin, että ihmiset eroavat.
Siinä on jotain kummallista. Ikään kuin se olisi muotia, että täytyy erota.
Varsinkin, jos on lapsia perheessä, niin kyllä se jäljen jättää, -
traumoja tulee.
Tarvitaan paljon siihen perhetyöhön voimavaroja.
Vieläkö sinun vanhemmat elävät? - Ei. Molemmat ovat kuolleet.
Äiti kuoli alkoholin aiheuttamiin sairauksiin.
Isä kuoli vanhuuteen. Isä vanhemmalla iällä lopetti.
Eikä ollut löytänyt totuutta? - Näinhän se on.
Se on raskas asia mutta toisaalta olit tilanteessa, -
jossa et pystynyt auttamaan, kun et pystynyt itseäsikään auttamaan.
En pystynyt auttamaan.
Olin välissä vaan, kun välillä pyssyt heiluivat ja nyrkit paukkuivat.
Pikkupoikana olin siellä riitojen välissä.
Mutta, kuten sanoin, minulle oli suuri pelastus se, -
että lähisuvussa oli ihania ihmisiä.
Tämä sinun kokemus vuosi sitten oli niin voimallinen, -
että se kantaa sinua loppuelämän. - Kyllä se kantaa.
Tädin mies sanoi aina, -
että rukous on tärkeämpää kuin hengitys.
Hengityskin on tärkeää. Molemmat ovat todella tärkeitä elämässämme.
Kyllä. Monta kertaa rukouksesta ajatellaan, -
kun ei ymmärretä näkymättömiä asioita, -
että se on vaan turhaa.
Kuitenkin se on se avain. - Niin se on.
Kun rukoilee, ja jos tuntuu ettei mitään tapahdu, niin kyllä se kantaa kuitenkin.
Ainakin minulle on tässä vuoden aikana tullut vastauksia.
Olen huomannut, että rukouksessa on voima.
Onko sinulle tullut tuska pelastumattomista sieluista?
Joo, kyllä näin voi sanoa.
Pystyisi vaan auttamaan.
Sinä voisit tähän jatkaa. Sinulla on vapaa sana, -
joten voit sanoa meidän katsojille, mitä Pyhä Henki sanottavaksi antaa.
Onhan sinulla asiaa, mistä voit sanoa.
Tiedän oman kokemukseni kautta.
Se on ihan tosi juttu, että meillä on vain ne kaksi tietä.
On tuhon tie, joka vie ikuiseen kärsimykseen -
ja on pelastuksen tie, joka vie taivaan kotiin.
Ihmiset rukoilkaa ja pyytäkää syntejänne anteeksi, niin saatte sen.
Hakeutukaa seurakuntiin, -
menkää uskovien tykö ja ottakaa rukousapua vastaan.
Parannus täytyy tehdä tässä ajassa ehdottomasti.
Mitään muuta ei ole kuin kaksi tietä.
Taivastie on ihana, pelastuksen tie.
Jeesuksen kautta pääsemme Jumalan yhteyteen.
Ihmiset rukoilkaa sairaitten puolesta, jotka kärsivät.
Rukoilkaa heidän puolestaan.
Miten tärkeäksi Jumalan Sana on tullut sinulle tämän tapahtuman jälkeen?
Todella tärkeäksi.
Raamatussa on meille asiaa -
ja minullakin on paljon tutkimatta vaikka on kerran lukenut sen.
Siellä on tosiaan se sanoma.
Raamattu on tehty niin kuin kerroksittain.
Kun lukee saman kohdan vuoden päästä, -
Jumalan Pyhä Henki voi avata sitä vähän toisella tavalla. - Kyllä.
Uuden löytäminen ei koskaan lopu. - Ei varmasti lopu.
Kiitos tästä erittäin tärkeästä ohjelmasta, -
joka on meille esikuva siitä, mikä on kaikille ihmisille tarjolla.
Jos Jeesus ei ole vielä Herrana, sen voi tehdä vielä tänään.
Kyllä. Tänään voi pelastua, ja pelastuu, kun rukoilee.
Aamen. Kiitos sinulle oikein paljon. - Kiitos.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola