ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Jari Raappana.
Tere tulemast Jari! - Tänan! Rõõm olla siin.
Tean, et meil jaguks sinuga jutuainet mitme tunni jagu,
aga püüame siis peamise poole tunni sisse ära mahutada.
Kuid kõik me saated algavad sellega,
et külaline räägib midagi oma lapse- ja noorpõlvest
ning õpingutest,
mistõttu tee seda siis palun sinagi.
Olen pärit Kajaani linnast,
kus sündisin 60'ndate keskpaigus.
Isa oli pärit Põhja-Põhjalast ja ema Kajaanist..
Olin umbes 4-aastane,
kui kolisime Kajaani kesklinnast u 4-5 km kaugusele maakohta.
Seal samas käisin ka läbi kogu koolitee,
kuniks minust sai üliõpilane.
Ühtlasi möödus enamus mu sõjaväe ajast Kajaanis,
kus tegin ka oma praktika.
Nii et olen läbi ja lõhki Kajaani poiss.
Kus sa õppisid?
Turus. Turu Ülikoolis.
Kuid muidu olen siiski üdini Kajaani ja sealse kandi poiss.
Paljud lähevad sageli kas pealinna, Tamperesse või Turu linna õppima.
Sa läksid Turu Ülikooli õigusteadust õppima,
mis on olnud ka su ilmaliku töö valdkond.
Oled töötanud ja töötad endiselt kohtuniku ametis.
Jaa, see on olnud minu rida ja ma ise kogen,
et see on see amet, millesse Jumal on mind kutsunud.
See tõusis keskkoolis mu jaoks väga tugevalt esile,
et minna õppima õigusteadust.
Algul mõtlesin, et minust võiks saada jurist.
Kuid olles 90'ndatel Kajaanis notarina kohtu praktikal,
kogesin, et see võiks olla minu rida.
Ja peale seda, kui olin veel esimestel kohtuistungitel osalenud,
kogesin, et hoopis see on minu rida.
Mu esimene töökoht oli Kesk-Soomes, maakonna valitsuses.
Seal oli oma kohtusaali kontor, kus olin siis poole kohaga abiline.
Peale seda olin pool aastat prokurör
ja 90'ndate lõpus jõudsin Helsingi Õuekohtusse,
kus töötasin assistendina.
Seal olin päris pikka aega.
Kui pisut mänguliselt mõelda, siis Piiblis on ju Kohtumõistjate raamat
Mida see Kohtumõistjate raamat kohtunikule ütleb?
See on kohe kindlasti huvitav raamat, kuigi ajalises mõttes väga erinev.
Kuid sealt leiab palju tarkust, sest ega ju inimene ei muutu,
olles oma põhiolemuselt ikka sama.
Nii Vana Testamendi ajal, kui täna.
Nii et elutarkust saab sealt igal juhul nii töö- kui isiklikku ellu.
Kui mõelda paljudele akadeemiliselt haritud inimestele,
siis usuasjad on nende jaoks jäänud sageli unarusse,
isegi, et nende kodus olid need kunagi olemas.
Kuidas kristlus su elus maad võttis?
Olen sellele tagantjärgi palju mõelnud.
Mind mõjutas kindlasti see,
et mu ema poolt on olnud palju kristlasi.
Tõsiusklikest luterlasi.
Maamaja lähedal, kuhu kolisime, elasid mu usklikest vanaema ja tädi.
Nii kogesin juba lapsena, et neis oli midagi erilist.
Nad olid oma olemuselt küll tavalised inimesed,
tehes oma töid ja toimetusi,
aga neis oli siiski "midagi", mida juba lapsena tunnetasin.
Mäletan ka vanaema juures olnud õhustikku.
See oli hoopis teistsugune
ja see peegeldus ka mitmetes ta valikutes.
Ta näiteks ei vaadanud telekat, luges palju Piiblit ja palvetas.
Laps on sellistele asjadele väga avatud,
mistõttu märkasin seda juba lapsena.
Ühtlasi tean, et nii tädi kui vanaema
on palvetanud palju nii minu kui me sugulaste eest.
Kuid üks tähendusrikas hetk oli 70'ndate lõpus,
kus Kajaanis, mu enda koolimajas, toimus üks vaimulik teenistus,
kus Leo Meller oli kõnelemas.
Tädi võttis mu sinna kaasa,
ostes endale ühe Melleri raamatu
ja mulle kaasaegse Uue Testamendi "Elav uudis".
Olin vast 14-15-aastane, kui seda lugesin
ja kogesin Jumala armastust ja väge.
Kogesin, kuidas Jumal kutsub mind järgima end.
Nii palusin ühel öösel järgmist:
"Tean, et oled olemas ja ma tahan järgida Sind,
aga ma pole selleks veel valmis."
Mäletan, et nii, kui olin seda öelnud, muutusin otsekui külmaks taas.
Ja seda aastateks.
Samas teadsin alati,
et pean üks päev otsustama Jumala kasuks.
Mäletan, et palusin vahel auto roolis olles:
"Issand, palun ära lase mul teelt välja sõita!",
sest teadsin, et läheksin muidu põrgu.
Nii et see kõik oli sellest ajast saati mu sees ja mu elu taustal olemas
ja ma teadsin, et üks päev ma otsustan Tema kasuks.
Kaua selleks siis aega läks?
No ikka läks.
Elasin selles mõttes normaalse noore mehe elu,
et tegin läbi nii sõjaväe, kui läksin peale seda ülikooli.
Siis aga ühel õhtul, olles Turus oma ühikas
palusin oma patud andeks ja kutsusin Jeesuse oma ellu.
See toimus 5. novembril, 1990 ja sealt see kõik algas.
Nii et sel aastal sai 32 aastat koos Jumalaga elatud,
kes on olnud ustav mulle.
See kõik võttis nii tugevalt võimust,
et sul ei tekkinud mingeid kahtlusi ega midagi?
Nii, et oleks hiljem mõelnud, kas see ikka oli õige otsus?
No algul ikka oli.
Isegi, et olin väiksena käinud tädi korraldatud pühapäevakoolis
ja osalenud ka koguduse laagrites,
siis ma veidi teadsin neid asju.
Kuid samas mul polnud mingit tugevat usulist tausta,
kui oma elu 25-aastaselt Jumalale andsin.
Ka polnud keegi mu sõpradest usklik, mistõttu mu usk oli üsna nõrk.
Nii et eks esimesed aastad olid tõesti täis ka heitlusi ja kahtlusi
kuid Jumal oli siiski ustav.
On ülimalt oluline, et su suhe Temaga ei katkenud,
isegi, et see oli vahepeal üsna habras.
Ajaga aga on see suhe üha tugevnenud.
On muidugi
ja samas on ka näha, kui ustav Jumal on olnud
ja kui selgesti mind juhtinud.
Ühtlasi olen alati tahtnud olla kaasas koguduse töös ja teenimises,
mis on ka märkimisväärne.
Piiblis on öeldud, et Jumal ei anna oma au teistele.
Mida sa sellest praktiliselt arvad,
sest kristlastega juhtub sageli nii, et kui nad kogevad veidigi edu,
siis nad hakkavad seda au endale võtma,
jättes Jumala auta.
Oled sa kohanud midagi sellist?
Seda võib tõesti kergesti juhtuda,
kuid samas on Jumal ka selline, kes sellistel puhkudel siis õpetab.
Mida kauem Temaga elada ja olla ning Piiblit lugeda,
seda enam tõusevad ka pinnale nii enda kui teiste nõtrused.
Tundub, et mida kauem oma usuelu elada -
vähemalt mu enda puhul on küll nii,
siis seda nõrgema ja patusena ma ennast tunnen,
nii et uhkeldada pole küll millegagi.
See oma nõtrus ja lood tulevad Jumala koolis vägagi esile.
Oled oma kohtuniku töös näinud,
millised on olnud me maailma arengud
viimaste aastakümnete jooksul.
Teisalt näed ka teatud sihtgruppe - näiteks lapsi ja noori
ja kohtuprotsessides ka pere teemasid ning palju muud,
mis toovad esile me ühiskonna valupunktid.
Mida oled avastanud nende aastakümnete jooksul?
Mu parimad mälestuspildid pärinevad 70'ndate algusest,
millega võrreldes on Soome ühiskond ikka palju muutunud.
Ütleme nii, et sõjajärgne muutus on olnud tõeliselt tormiline.
Muidugi on olnud ka palju häid muutusi,
kuid väärtushinnangute muutus on olnud ikka väga suur.
Külakoolis, kus õppisin, oli me õpetajal selline komme,
et need, kes õppisid lugema, said kingiks kiriku lauluraamatu.
Kui õigesti mäletan, siis ma olin ainus, kes ei osanud kooli minnes lugeda.
Kui aga õppisin lugema, siis mäletan nii selgelt seda hommikut,
kui õpetaja kinkis mulle selle lauluraamatu.
See oli vast 1972. aastal
ja see hetk on jäänud väga eredalt meelde.
Me külakoolis õpetati ka Jumala Sõna
ja lauldi neid kirikulaule.
See oli kogu kogukonna tasandil nii,
kuigi ei saa muidugi öelda,
et Soome olnuks tervenisti kristlik maa.
Et siis selles mõttes ei saa asju ilustada.
Ometi austati Jumala Sõna,
mis on selgelt seotud kristliku pärandi ja Piibli tundmisega
ja selles osas on me juuri kohe kindlasti lahti rebitud.
Seda on näha kasvõi sellest, et meil on täna põlvkondi,
kelle kristliku pärandi ja Piibli tundmine on üsna nõrk.
Kui aga ei tunne Jumala Sõna, ei ole ka elule turvalist alust,
millele oma elu rajada.
See tuleb väga selgelt esile mitmetes halvasti minevates olukordades,
sh perekondades.
Me ühiskonnas läheb mitmel tasandil halvasti.
Pühade ajal viiakse sageli läbi erinevaid küsitlusi.
Olgu selleks siis ülestõusmispühad - vaikne neljapäev, Suur Reede jne.
ja siis uuritakse, mis nende nimede taga peitub?
Paljudel inimestel pole halli aimugi,
mis tähendab seda,
et lastele ei õpetata ega selgitada enam koolis neid asju.
Nii on.
Mäletan üht juhust oma töökohas,
kus tuli juttu vastlastest ja liu laskmisest.
Keegi küsis, et mis see vastlate ja liu laskmise mõte on?
Ja siis keegi noorem naine näitas käega loogeldes:
"Kas mitte Püha Vaim ei laskunud niimoodi liueldes?"
See näitab väga selgelt,
kuidas isegi põhiasjad on inimeste jaoks väga ähmased.
Aga mitte ainuüksi ähmased,
vaid inimestel on ka Jumalast, kristlusest, selle õpetusest ja Piiblist
väga vale arusaam.
Inimesed väidavad sageli,
et ristiusk, Jumal ja Piibel õpetavad midagi,
mida nad tegelikult ei õpeta.
Kohtunikud ja politseinikud puutuvad väga lähedalt kokku
me maa argipäevaga,
mis aastakümnete taguse ajaga võrreldes on hoopis erinev.
Kuidas see olukorra käsitlemisel ja erinevates teemades väljendub?
Kuidas ristiusust loobumine kohtuniku silmade läbi välja näeb?
Eks kuritegevust ole alati olnud,
kuid silma jääb mitme põlvkonna vältel kogetud hüljatus
ja sellest lähtuvad negatiivsed tagajärjed,
millega siis nii politsei kui kohtunikud silmitsi seisavad.
Ehk siis, kui vaadata nende kurjategijate tausta,
siis vahel tekkib lausa hale meel neist,
sest paljudel neist on olnud väga nadid alustalad eluks.
Neile antud eeskujud ja elamise viis on olnud väga halvad.
Me ju teame, et kui laps sünnib,
siis ta vajab kontakti ema ihuga, ema armastust ja täit hoolt.
Kui laps ei koge seda oma esimestel eluaastatel,
siis laps ongi kõigi lükata-tõugata, teadmata, kes on ta ema või isa
ja see tekitab lapsele ikka tohutuid haavu.
Nii on.
Õnneks aga on neil puhkudel - sh ka ristiusul, võrratu võimalus.
Jumala armastusel
ja ka kogudusest lähtuval hoolel ja armastusel
on neis olukordades suur võimalus.
Tean inimesi, kellel on olnud vägagi tõsine kuritegelik taust,
kuid kes on mingil hetkel saanud usklikuks, saanud terveks
ja hakanud aitama teisi.
Nii tuleb rasketest asjadest rääkides pidada siiski meeles ka seda,
et inimesed võivad siiski ka paraneda ja leida elumõtte.
Rääkides evangeeliumist, mis on ju hea uudis ehk rõõmu-uudis,
siis see on ju kristluse keskne lugu - rõõmu-uudis.
Nii on.
Seda on ka endal hea meeles pidada,
sest nähes tänapäeva elu varjupoolt, on seda küll oluline teadvustada,
aga samas mitte ka minna liiga palju sellesse teemasse,
vaid pidada meeles, et Jumala Sõnas peitub muutev vägi
ja seda peame ka pakkuma inimestele.
Kui rääkida inimestele vaid lootusetusest,
siis see ei vii mitte kuhugile.
Nii peamegi rääkima sellest, et Jumala ja Tema Sõna kaudu
võib elu vägagi palju muutuda.
Rääkisime enne selle saate algust Jumala Sõnast
ja su ees laual on ka Derek Prince'i raamat,
kust valisid välja vaid ühe lõigu,
aga mis toob esile just selle, millest räägime -
Jumala Sõnast ja Jeesusest.
Kui mõelda sellele,
mida ühiskonnas räägitakse Piiblist ja selle usaldusväärsusest,
siis loe sealt see lõik ette ja siis saame jätkata oma vestlust.
Tegu on TV7 enda poolt väljaantud raamatuga,
mis on väga hea raamat muide.
Derek Prince oli 1915. a. sündinud Briti-Ameerika härrasmees,
kes kolis hilisemas elus USA'sse.
Ta on teinud palju õpetussaateid, mida on näidatud ka TV7's.
Ta on üks mu lemmikõpetajaid.
Rääkisime Marttiga just sellest,
et üks me ühiskonna halva enesetunde põhjusi
lähtub just sellest,
et Piiblit ei austata enam Jumala Sõnana,
kuigi see austus tervikunagi on vähemaks jäänud.
Kuid me usklikenagi ei oska Piiblit selliselt lugeda ja uurida nagu peaks.
Varasemate põlvkondade elu tugines palju rohkem Piiblile.
Kui mõelda suurtele ja kaua kestnud ärkamistele,
siis need tuginesid nö Piibli lugemise ärkamisele.
19. saj. oli Rootsiski suur ärkamine, kus räägiti usklikest ettelugejatest.
Nii ei saa kristlikku elu kunagi eraldada Piiblist,
vaid Piibli Sõna on ikka kõige aluseks.
Me ju teame, et Piibel on Jumala eriline ilmutus me kõigi jaoks,
rääkides kõigest,
mida inimene peab päästetud saamiseks
teadma ja uskuma.
Aga mis on vajalik ka selleks, et elada edukas osaduses Jumalaga.
Kui rahvas, kogudus või üksikindiviidid
unustavad Jumala Sõna,
siis see põhjustab probleeme.
Eriti veel siis,
kui me korvame Jumala Sõna millegi muuga,
mis tuleb väljast poolt Piiblit.
See tekitab alati probleeme.
Kiriku juhtkonna poolt on viimasel ajal kuulda sedagi,
et mitte Piibel pole Issand, vaid Jeesus on Issand.
Ehk siis Piibli Sõna eraldatakse teatud moel Jeesusest,
mis on muidugi täiesti vastuolus Piibli- ja kristliku õpetusega.
Kui mõelda sellele, kes on Jeesus, siis "Jeesus" on isikuline sõna
ja Piibel on täis erinevaid väljendeid Jeesuse kohta,
kus Temast räägitakse ka kui Jumala Sõnast.
"Alguses oli Sõna" jne.
Kõik on loodud Tema kaudu ja kõik püsib koos Tema kaudu.
Ühtlasi sünnib ka usk Jumala Sõnast.
Nii et on olemas isikuline Sõna - Jeesus Kristus,
aga ka kirjalik Sõna, milleks on Piibel.
Nii ongi põlvkonniti usutud, et Piibel on Kristus
ja nii ei saa neid kunagi teineteisest lahutada,
sest nad on üks ja sama.
Ehk siis Kolmainu Jumal on ilmutanud end meile
nii isikulise Sõnana ehk Kristusena
ja ka kirjaliku Sõnana ehk Piiblina.
Need kaks on üks ja sama ja neid ei saa kunagi lahutada.
Ka ei saa seada Jeesust ja Jumala Sõna vastastikku,
otsekui Jeesus ilmutaks midagi, mis on vastuolus Jumala Sõnaga.
Seda ei saa teha, sest Jumala Sõna on Jeesuse loomus.
Derek Prince räägib sellest kõigest väga hästi,
mistõttu loeksingi siis siit sellega seoses veidi.
"Nime identiteet ilmutab loomuse identiteeti.
Piibel on Jumala Sõna ja ka Kristus on Jumala Sõna.
Mõlemad on võrdselt jumalikud,
meelevalda omavad ja täiuslikud ilmutused Jumalast.
Mõlemad on täiuslikult ühel meelel üksteisega.
Piibel esitleb Kristust täiuslikul moel
ja Piibel täitub Kristuses täiuslikul moel.
Piibel on kirjapandud Jumala Sõna.
Kristus on Jumala Sõna isikulisel kujul.
Kristus oli enne lihaks saamist igavene Sõna Jumala juures.
Sündides siia ilma sai aga Kristus lihaks saanud Sõnaks.
See sama Püha Vaim,
kes ilmutab meile Jumalat Tema kirjapandud Sõna kaudu,
ilmutab end ka Jumala elavas Sõnas - Jeesuses naatsaretlases."
See oli nüüd lühidalt kokku võetud.
Ehk siis, meil kristlike juhtidena
ei ole õigust õpetada Piibli Sõna vastaselt.
See on vägagi tõsine teema,
sest igaüks meist - sh ma ise, kes olen ka jutlustanud,
vastutame üks päev iga asja eest, mida oleme rääkinud.
Seetõttu on meil eriline vastutus...
Oleme me siis piiskopid, preestrid, pastorid või muidu Sõna kuulutajad -
meil on vastutus Jumala Sõna ees.
Me ei saa õpetada asju,
mis lähevad vastuollu Jumala Sõnaga ehk Piibli ilmutusega.
Siin tulebki jälle mängu Kolmainsus, kellest ennist mainisid.
Jumala Püha Vaim võtab sellest, mis on Jeesuse oma
ja kirgastab Kristust selle kõige läbi.
Nii on Püha Vaim ka valinud ja inspireerinud neid inimesi,
kes on kirjutanud Piibli.
Ehk siis Püha Vaimu pitser on selle Sõna peal.
Sõna, mis on Kolmainsuse oma, kuhu kuulub kolm Isikut.
Nii et Jumala Sõna ja Kolmainsus on üks tervik.
Nii on.
Seetõttu ongi Piibel piisav, eksimatu ja veatu ilmutus,
nagu kristlased on seda ka alati uskunud.
Selle algne kirjutaja on Jumal
ja kõik, kes on Piibli kirjutanud, on olnud inspireeritud Pühast Vaimust.
Tõsi, nende hariduslik ja isikuline taust olid erinevad,
aga Piibli algne ja lõplik autoriteet ning mõju tugineb ainuüksi sellele,
et Kolmainu Jumal on meile selle Raamatu andnud.
Piibel tunnistab oma terviklikkusest ise,
mida läbib siis üks ühine läbiv joon.
Ja selleks läbivaks jooneks on muidugi Jeesus Kristus
ja Tema päästetöö.
Mida enam ma ise Piiblit loen, seda enam ma märkan,
kuidas Jeesus on ühtpidi kui katte taga,
aga kuidas Ta samas tuleb esile juba Vanas Testamendis.
Nagu näiteks Jesaja 53. peatükis,
mis kätkeb endas võimast evangeeliumit.
Nii et see tuleb esile juba Vanas Testamendis,
rääkimata Uuest Testamendist, kus Jeesus tuleb lõplikult esile.
Nii et Jumala Sõna keskpunkt on Jeesus Kristus. - Nii on.
Ühtlasi on su usuteekonnal kindlasti oluline seegi,
et su naine on ka elav usklik
ja koos te annate kokku enamatki kui kaks.
Ütleksin näiteks, et kümme.
Kuid tänapäeval on ülimalt oluline,
et abielupaarid õpetaksid ja tegutseksid üheskoos,
lähtudes neile antud isiklikest andidest ja tugevustest.
See on tõesti oluline.
Mu enda jaoks on see olnud oluline,
et olen saanud koos oma naisega teha jumalariigi tööd
kõik need aastakümned, mis oleme kogudustes olnud.
See on ühtaegu õnnistus, kui rahuldust pakkuv lugu
ja see on ka see kolmekordne lõng, millest Piibel räägib.
Sina, Martti, teed ju ka TV7 tööd koos oma naisega
ja see on tõeliselt tore.
Nii tahan ka julgustada kõiki abielupaare -
teenige üheskoos!
See pole alati lihtne
ja eks vahel peab ka kompromisse tegema
ning argiste asjadega tegelema,
aga ennekõike on see siiski tohutu õnnistus.
Usun, et ühine teenimine on me abielus üks õnnistatumaid asju,
mis on ka tugevdanud me liitu.
Nii et sellesse tasub panustada, kaasates muidugi lapsi ka.
Jumala õnnistus on selle kõige üle ja seda me ju vajamegi
igas päevas ja olukorras.
Kuna me saate lõpp aga on peagi käes,
annaksin sulle siinkohal nüüd vaba sõna.
Head kuulajad,
nagu oleme siin täna Marttiga rääkinud,
siis Piibel ehk Jumala Sõna on uskliku elus kõige kesksemal kohal
Nii tahan julgustada teid tutvuma Jumala Sõnaga,
nautides seda igapäevaselt.
Nii nagu me tarbime iga päev tavatoitu,
nõnda ammutage ka Jumala Sõnast igapäevaselt.
Olen nii palju kui võimalik, võtnud kohe hommikul ühe aja,
enne kui argipäeva erinevad hääled ja mured sisse sõidavad,
et lugeda Jumala Sõna ja vahel ka mõnda päevasõna
ja seejärel olla ka lihtsalt vaikselt.
Olen märganud, et kogu mu vaimulik kasv ja areng
on väga palju olnud tingitud mu Piibli lugemisest.
Nii et tasub lugeda Piiblit ja siis ka teha selle järgi.
See on see, mille kaudu me kasvame.
Nii nagu ka Jumalaga veedetud aja kaudu.
Saate ise Temaga rääkida,
aga samas oodata ka, et Tema kõnetaks ja juhiks teid.
Olen oma elus näinud,
et kui ükskõik, millised otsused, aga eriti suuremad otsused
vajavad langetamist,
siis ei tasu tegutseda omapäi,
vaid tuleb oodata Jumala ajastust ja juhatust.
Uskuge, et Ta on hea Jumal
ja et Ta plaanid nii teie kui te lähedaste suhtes on head.
Ja isegi, kui see alati ei näi nii,
märkate hiljem siiski, et Jumala plaanid on head
ja see ongi miski, millele loota.
Ühtlasi oodake ka Jumalalt suuri asju.
Võiksin oma elu põhjal jagada paljudest asjadest,
kus inimlikult on olnud kui sein ees ja tundub, et sealt ei tule midagi,
siis Jumal on alati olnud ustav ja sillutanud teed.
Nii et tasub hoida alal oma usk Jumalasse.
Olge õnnistatud ja kõike head teile!
Suur tänu kõige eest, mida jagasid, aga tahaksin küsida veel,
kui palju see tähendab, kui räägime Jumala tegudest?
Sel on väga suur tähendus.
Meil pole enam palju aega, aga jagan kiiruga ühe loo.
Turus õppides läksid mu esimesed testid pisut nadisti
Kuid siis, olles ühel palvekoosolekul, anti seal edasi prohvetlik sõnum,
mis ütles, et Jumal annab sulle tarkust.
Peale seda muutusid mu õpingud palju kergemaks
ja testide eest sain ka palju paremaid hindeid.
Ehk siis Jumal võib aidata meid absoluutselt kõiges,
mistõttu tasub oodata Temalt suuri asju.
Kuid kõik me annid ja oskusedki on Tema käest.
Jumal annab erinevatele inimestele erinevaid ande ja aardeid
nagu Ta ise otsustab.
Kui aga oleme ise takistuseks tee peal,
ei saa need annid ja aarded ka esile tulla.
Isegi, et Jumal on siiski hea Jumal.
Olen vahel olnud isegi kurb selle üle, kui kogen,
et Jumalal on nii palju rohkem meile ja me kogudustele anda,
aga takistused on ees meis enestes.
Me aeg on nüüd läbi, aga aitäh sulle Jari Raappana,
et jagasid selle pooltunni neid asju meiega.
Õnnistusi sulle ja su perele ning te jätkuvale teekonnale!
Tänan ja kõike seda sama sulle, su perele ja ka TV7'le!
Tänan!
Soovides toetada TV7 tööd, võite helistada 900 1770 (hind 10 eur)
või teha pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Anne-Ly Raukas