Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan. Olen Martti Ojares ja -
vieraanani tänään on Samppa Palo. Tervetuloa Samppa. - Kiitos paljon.
Teimme jo yhden ohjelman ja nyt teemme toisen jatkona ensimmäiselle.
Ensimmäisessä, jos oikein muistan, päädyttiin siihen, -
että olit herännyt kuolleista, -
pelastunut Jumalan lapsi mutta sinua rasittivat vielä rangaistukset.
Sinulla oli 3 vuoden rangaistus yllä -
ja siihen me kai jäätiin.
Siihen jäätiin, pitää paikkansa.
Olin päässyt avovankilaan, mistä taisin viime jaksossa sanoakin.
Siellä kävi helluntailaisia evankelioimassa.
Heidän kanssaan viihdyin paljon ja sain lähentyä Herran kanssa.
Tulin sydämen uskoon niin sanotusti.
Aikaisemmista kokemuksista ymmärsin, että Jumalan armosta -
olen saanut uuden mahdollisuuden ja herätä kuolleista.
Kun oli viimeinen rangaistus, rukoilin vankilassa, -
"Herra, anna minun päästä pois jollakin tavalla".
Kaverit ei tuntuneet enää kavereilta.
En suunnitellut heidän kanssaan rikoksia vaan -
kävin omaa väylääni ja kuntoilin.
Herra teki siinäkin ihmeen.
Vankilanjohtaja kutsui kerran minut paikalle.
Hän kysyi olenko ajatellut koevapautta.
Ajattelin, etten pääse koevapauteen. Miksi edes kysyt tällaista?
Hän sanoi, että olisi mahdollisuus lopputuomioksi päästä kotiin.
Laitetaan panta jalkaan ja seurantalaitteet ja olet kotona -
mutta kotiarestissa kumminkin.
Näin kävi. Meni jonkin aikaa, kun olin hakemuksen tehnyt -
ja he ilmoittivat, että pakkaa tavarasi, huomenna on lähtö, -
aamulla kiinnitetään pannat.
Pyydä kyyti, niin pääset kotiin.
Edellisessä ohjelmassa mainittiin, -
että sinulla oli matkan varrella läheinen ihminen, -
joka oli tärkeä myös hengissä säilymisen kannalta.
Hän teki siinä paljon työtä mutta tämän jälkeen kuitenkin totesit, -
että hän ei ole uskossa mutta teille oli syntynyt hyvä yhteys.
Meillä oli syntynyt syvä yhteys. Vaimoni Tarja -
kävi viikonloppuisin tapaamassa minua vankilassa.
Me jopa saatiin vankilasta rivitaloasunto.
Saatiin olla viikonloput keskenämme.
Meidän parisuhde syventyi totisesti.
Minä kerroin hänelle, -
että olen käynyt vankilassa kokouksissa.
Hän oli heti, että tälle linjalle ei lähdetä.
Mielessäni iltaisin ennen nukkumaanmenoa -
kiittelin Herraa tästä päivästä, että olin saanut sen elää.
Oli sellaista vahvaa sydämen uskoa.
Halusin uskoa, että jos Jumala on kaiken järjestänyt näin pitkälle, -
niin Hän järjestää tulevan vaimoni, että hän saa tulla uskoon ja pelastua.
Totisesti siinäkin Jumalan suunnitelma kävi toteen.
Monen mutkan kautta Tarja tuli uskoon.
Hänen piti itse saada kokea yliluonnollinen ihme.
Hän ei pystynyt enää kyseenalaista- maan sitä, onko Jumala olemassa.
Jumala veti häntä niin puoleensa. Ihan molempien käsien piuha -
monissa tilanteissa ja aina Jumalan tahto alkoi näkyä ja ilmetä.
Johdatus alkoi käymään toteen.
Näin Tarjakin otti Jeesuksen vastaan.
Oliko siinä myös jokin parantumis- juttu? - Siinä oli parantuminen.
Meillä oli talous siinä tilanteessa, kun olin vankilasta tullut, -
ettei minulla ollut mitään muuta kuin velkaa repullinen.
Kävimme Elävät virrat seurakunnan ruokajaossa.
Haimme sieltä ruokaa.
Sitä kautta saimme sielunravintoa, koska siellä jaettiin evankeliumia.
Tarjalla oli iso leikkaus, hänellä leikattiin rinnasta.
Siinä oli 70 cm leikkaushaavaa.
Haavat eivät menneet enää kiinni.
Tikit eivät sulaneet ja haavat tulehtuivat.
Se oli katastrofi, ei tiedetty, mitä niiden kanssa tehdään.
Haavojen puolesta rukoiltiin.
Pastori kysyi meiltä "Koska haluatte mennä kasteelle?".
Vastasin, että menemme heti, kun Tarjan haavat ovat kiinni.
Luotin, että Jumala tekee ihmeen.
Todistaa niin väkevästi, että on olemassa, että Tarja lähtee kasteelle.
Ilman sitä ei olisi välttämättä lähtenyt.
Yöllä oli tullut valo Tarjan ylle.
Haava sulkeutui ikään kuin olisi laserilla laitettu kiinni.
Seuraavana aamuna omin silmin katsoin, oli täysin uusi iho ja nahka.
Jopa leikkausarpi oli sellainen ettei sitä oikein huomannut.
Niin täydellinen, vähän punertava mutta oli kiinni -
ja sulamattomia tikkejä ei ollut.
Olin illalla ennen nukkumaanmenoa joutunut teippaamaan haavoja, -
koska Tarja ei pystynyt sitä tekemään.
Näin sen omin silmin. "Katso nyt peiliin, Jumala tämän on tehnyt."
Muutaman päivän kuluttua, kun ihme oli tapahtunut, menimme kasteelle.
Aiemmin Tarja ei olisi pystynyt menemään, -
koska haavat oli auki ja olisi tullut pöpöjä.
Ihme tapahtui. - Se oli vallankumous.
Se oli ja Jeesus pääsi talossa ykköseksi.
Se oli varmaan vallankumous myös parisuhteelle. - Kyllä, juurikin näin.
Se on äärettömän tärkeää nyt, kun yhdessä teette työtä -
Jumalan valtakunnassa, että molemmat puhaltavat samaan hiileen.
On todella tärkeätä, että palvelemme myös yhdessä.
Meillä molemmilla on sama näky samasta palvelutyöstä.
Emme ole aiemmin kantaneet sellaista näkyä, -
vaan Herra on sen meille antanut.
Kun palvelee kahdestaan puolison kanssa, -
siinä on se etu, ettei jää yksin. On aina joku, kenen kanssa puhua.
Kun lukuisia sieluja on pelastunut, pystymme jakamaan vastuuta.
Mitä sinä teet ja mitä minä.
On aina käytävä tietty polku, kunnes heidät juurrutetaan Kristukseen.
Se vaatii tietyn ajan. - On toinen, johon voi peilata asioita.
Juurikin näin ja myös se, että saamme paljon hengessä samoja asioita.
Se tulee toiselta vahvistuksena eikä jää siitä epäilystä.
Kaikki mitä elämässäsi tapahtui, on todella merkittävää.
Olit tunnin verran kuolleena, tulit uskoon, -
sait vaimon, joka tuli uskoon, teistä tuli työpari.
Jos ajatellaan sitten poliisilaitosta, -
missä sinut muistettiin rikollisena.
Poliisit tulivat vielä tapaamaan sinua ja ihmettelemään, mitä on tapahtunut.
Me tehdään nyt Rikosseuraamus- laitoksen kanssa yhteistyötä.
Meille tulee yhdyskuntapalvelun suorittajia.
He suorittavat rikostuomioitaan palvelemalla yleishyödyllisiä juttuja.
Me ollaan tehty sopimus heidän kanssaan, he saavat tulla meille.
Pointtina on, että saamme evankelioida heitä.
Sinne tuli poliisit katsomaan, että onko tällainen kaveri paikalla.
Meillä on yksi, jota kuntoutettiin siinä.
He huomasivat, kun astuin ovesta.
He olivat sisällä, en ollut tullut vielä töihin.
He katsoivat, että mitäs toi jätkä täällä tekee?
Menin heidän luokse, he olivat tuttuja, ja sanoin -
"Tulitte tätä henkilöä tapaamaan. Minä ohjaan häntä."
He olivat ihan hämillään, hetkonen, ei voi olla, mitä sinä selität.
He olivat ihan epäuskoisia koko tilanteessa.
1,5 tuntia me saatiin todistaa, miten elämässä on käynyt.
He sanoivat itse, että kukaan muu ei olisi sinua pelastanut kuin Jumala.
He sanoivat, että olin sellainen, että ajattelivat, että tulen kuolemaan.
Joko sinut tapetaan tai kuolet muuten, olit niin sekopäinen kuin olla voi.
He sanoivat "Et edes näytä enää samalta".
He alkoivat oikein katsomaan, että ei näytä. "Et kuulostakaan samalta."
Se oli heille suuri todistus. He sanoivat, että he saavat voimaa tästä.
He näkevät muutamien vuosien jälkeen, että kaveri, -
joka oli ennen täysi rosvo ja roisto, tehnyt täysin vihollisen työtä, -
auttaa nyt muita rikollisia jaloilleen. Se on ollut todella siunaavaa.
Tiedän missä asemassa he ovat, mitä he tekevät.
On tullut jopa puheluita "Miten selviän näistä?
Osaatko kertoa hyvän asianajajan."
Sanon, että osaan kertoa. Se on Jeesus.
Yksi, mihin jo kerran viittasit, on suuri velkamäärä.
Sinulla oli aika iso määrä velkaa ja Jumala senkin käsitteli.
Käytkö sen myös läpi.
Minä olin tehnyt paljon petoksia ja identiteettivarkauksia ihmisiltä.
Todella paljon kaikkea.
Minullahan oli hirveä velkataakka.
Oli mennyt ulosottoon ja oli korvauksia maksettavana valtiolle -
ja ties mille yhtiölle. Se oli loputon taakka.
Omassa voimassa en pystynyt sitä suorittamaan, -
koska siihen olisi mennyt kaikki tulot.
Minulla oli kuitenkin periaate, että haluan hoitaa ne pois.
"Jumala, sinä teet ihmeen. Olen ylhäältä uudesti syntynyt, -
synnit saanut anteeksi ja myös velat".
Silloin uskossa ensin rukoilin "Herra anna viisaus".
Kirjoitin kaksi A4 paperia oikeudelle. Minulla ei ollut edes vielä asianajajaa.
Rukoilin, kirjoitin, aamen.
Sitten sain puhelinnumeron netistä ja soitin asianajajalle.
Hän sanoi, että voi lähteä hoitamaan mutta näyttää siltä ettei mene läpi, -
koska olin aikaisemmin yrittänyt velkajärjestelyä.
Hän sanoi, että menee 10 vuotta ja sitten ovat velat vanhentuneet.
Rikosperäisiä velkoja ei tänne saa. Näin käytiin oikeudenkäynti vielä.
Päivänä, jona oikeudenkäynti oli, -
rukoilin vielä koko aamun kotona, että Herra tekee ihmeen.
Julistin voittoa Jeesuksen nimessä.
Oli voittokarkelot mielessä, että kyllä se tästä. Tuli hirveä usko asiaan.
Illalla asianajaja laittoi viestin, että pöytäkirjat ovat tulleet oikeudesta, -
että katso ne läpi. Katsoin ja aloin ensin itkemään.
Siinä luki, että kaikki on annettu an- teeksi, että ei ole näitä velkoja enää.
Laitoin kuvan pastorillekin, että katso, miten on käynyt.
Hän laittoi takaisin, että Samppa katso summa mikä siellä on.
Katsoin loppusummaa, kun oli kerätty yhteen velkoja, että kaikki on siellä.
Se oli jotain päälle 80.000 se summa.
Se, joka jäi erityisesti mieleen, oli viimeiset numerot.
Siellä oli 777 eli Jumala antoi vielä allekirjoituksen siihen.
Nyt ne ovat oikeasti maksettu. Sinä olet vapaa.
Tuli hirveä omantunnontuska sen jäl- keen, kun olin saanut velat anteeksi.
Itkin ja nauroin.
Muistin aamulla rukoilleeni, että jos Herra antaa velat anteeksi, -
en tule ikinä kantamaan omaisuutta enempää kuin mitä omatunto sallii.
Minulle tuli hirveä suru, koska joutuisin luopumaan unelmista.
Ne eivät olleet sen mukaisia, mitä Jumala voisi ajatella.
Opin elämään sen kanssa ja tein isoja uhrauksia.
Myin mönkijät ja kaikki, mitä oli, pistin evankeliumin työhön -
ja auttamistyöhön ja lähdin kehittämään diakoniatyötä.
Tällainen palo tuli siihen suuntaan.
Olin kuuliainen mutta Jumala oikeasti näki unelmani.
Hän alkoi toteuttaa niitä. Ei tarvinnut omissa voimissa mennä minnekään.
Saimme sellaisen asunnon, mistä olimme vaimon kanssa vitsailleet.
Haluaisimme, että olisi kivilattia ja kaikki, siis yksityiskohtia.
Jumala puhui uskovalle pariskunnalle, kun he lähtivät Kuusamoon asumaan.
He rukoilivat, että mitä tekisivät talolle.
Vastaus oli, että talo kuuluu meille. Siellä oli kaikki ne elementit.
Sovimme heidän kanssa, että saman summan, -
mitä pystyimme siihen aikaan maksamaan asumisesta, -
maksamme heille.
Saimme suurena siunauksena sen kaiken.
Pikkuhiljaa unelmat ovat alkaneet täyttymään.
Jumala on tuonut ne eteeni.
Tajusin myös sen, ja minulta putosi pois iso pala uskonnollisuutta ja laki,
kun ymmärsin, ettei elämän tarvitse olla kurjuusnäytelmää.
Jumalan tahto on, että saamme elää hyvää elämää -
eikä ole pulaa eikä puutetta. - Aamen. - Aamen.
Onko matkan varrella ollut muita sattumuksia, -
Jumalan ihmeitä tai kokemuksia? - On ollut.
Kerro niitä muutamia. - Lukemattomia.
Olin mm. saanut C-hepatiitinkin aikaisemmasta elämästä.
Päihteistä ja näistä systeemeistä voi saada maksakirroosin.
Se kiusasi, maksa-arvot olivat sekaisin ja jouduin verikokeisiin säännöllisesti.
Kerran lääkäri sanoi, että on hoito, hoidetaan se pois.
Se on vähän kuin solumyrkky ja siitä voi tulla aika kipeäksi.
Rukoiltiin, että Herra parantaisi minut siitä C-hepatiitista.
Sain tietynlaisen yliluonnollisen kokemuksen -
ja en tiennyt mistä se johtuu, enkä ajatellut, että maksa paranisi.
Sovittiin aika, koska hoito aloitetaan.
Viikkoa ennen hoitoa piti käydä verikokeissa.
Kävin verikokeissa ja lääkäri soittaa, että sinulla ei ole sitä.
Sinulla on täysin terve maksa. Elimistössä ei ole maksakirroosia, -
olet täysin terve. Lääkäri sanoi, että ei ole yllättynyt, -
koska ihmeparantumisia on tapahtunut niin paljon.
Se oli itselle suuri todistus, koska se on puhuttanut lääkäriä.
Sanoin, että Jumala on parantanut, olen sitä rukoillut.
Onko vielä muita esimerkkejä. - On toki paljonkin.
Voin yhden rohkaisevan todistuksen kertoa.
Viime jouluna oli tilanne, että tiesin olevani ilman rahaa sen joulun.
Ei ollut tuloja jouluna, ei lainkaan.
Rukoilin Herralta, että Hän näyttää, että Hän pitää minusta huolen.
En kertonut tästä kenellekään. Vaimo tiesi, ei kukaan muu.
Halusin tehdä sen Jumalan kanssa. Olen kuuliainen, palvelen ja teen -
kaiken, minkä ennenkin, vaikka en saisi mitään mutta kuin vain palvella.
Se taisi olla 16. joulukuuta, kun menin katsomaan seurakunnan posteja.
Sinne tulee yleensä rukouspyyntöjä, jotka pinoan nätistä.
Oli nimellä osoitettu kirje minulle.
Ajattelin, että tämä on rukouspyyntö, jätän tähän.
Piti lähteä Poriin palvelemaan eikä ollut rahaa, millä menen.
Mennään uskossa, polttoaine riittää ainakin, että pääsen evankelioimaan -
Porin kaduille. Henki puhui, että avaa se kirjekuori.
Avasin sen ja se oli kaksisatasia ja satasia täynnä.
1000 euroa oli joku lähettänyt.
Minä itkin siellä, että Herra, Sinä pidit siitä huolta.
Pidin lupaukseni myös Hänelle, että ostan kotiin, joululahjat, -
kinkut ja pistän viimeisen päälle ja niin tein.
Voi sanoa, että olin hyvässä voitelussa Porissa sen jälkeen.
Sain niin ison vahvistuksen.
Mennään tarkastelemaan loppupuolella ohjelmaa -
yleisemmin kristillisyyttä sinun kokemuksiasi ajatellen.
Minkälaisia ajatuksia sinulla on? On puhuttu -
huumemaailmasta, huostaanotoista ja muusta sellaisesta.
Mitkä asiat ovat sellaisia, joita olisi mielestäsi -
hyvä yhteiskunnassa korjata johonkin suuntaan?
Me ollaan yhteiskunnallisesti oikeasti sellaisessa tilanteessa, -
että yhteiskunta on erkaantunut Jumalasta täysin.
Tämän hetkinen sukupolvi, kuinka se täällä kasvaa.
Tiedän omista taustoistani ja kokemuksistani sen, -
että nyt esim. tulee paljon nuorten huostaanottoja ja pistetään laitoksiin.
Heistä tehdään ikään kuin kulkukoiria. He juoksevat sinne tänne, -
ei ole vanhempia. Seuraukset voi olla laajoja.
Plus se, että yhteiskunnasta tehdään kaikki hyväksyvä.
Mikä on isän malli ja mikä on äidin malli perheessä?
Kaikki on pistetty sekaisin ja päälaelleen.
Tulee paljon psyykkisesti sairaita lapsia.
Yhteiskunta ei pysty hoitamaan näitä millään tavalla.
Näistä lapsista, jotka nyt ovat nuoria, -
pitäisi tulla isiä ja äitejä tulevaisuudessa.
Tässä on edessä aikapommi ihan oikeasti, -
jollei nyt aleta jotain tekemään. Sanon, että on se aika, -
että Jumalan Sanaa pitää levittää joka puolelle, että saataisiin pohja, -
mikä Suomella on aikoinaan ollut. Kristillinen pohja takaisin.
Tämä tie, mikä nyt on, tulee olemaan tuhon tie, jollei aleta toimimaan.
Tiedän sen omasta elämästä, mihin asiat ja hylkääminen ovat johtaneet.
Mitä ihmiselle tapahtuu ja mitkä olosuhteet alkavat hallita elämässä.
Valitettavasti me mennään tähän suuntaan. On muutoksen aika.
On puututtava peliin.
Miten hyvin seurakunnat, joiden tehtävänä olisi vartioida asioita, -
mitä Jumala tahtoo ja Sana opettaa, olevat noudattaneet tätä?
Minä ainakin haluan pyytää rehellisesti Jeesukselta anteeksi, -
että seurakunnissa on jätetty tekemättä työ, mikä olisi pitänyt tehdä.
Työ on kenttätyötä. Emme voi jäädä kuplaan, -
jossa meidän on hyvä olla. Pitää mennä sen yli.
Näin näyn Suomen seurakunnasta, kun olimme yhteyspäivillä.
Näyssä oli Suomen seurakunnan tuli.
Oli pieni liekki, koska seurakunnat antoivat siihen pelkkiä tikkuja.
Se kyti vain. Näin, että tuli voi roihuta.
Koska se roihuaa? Me ei laiteta seurakuntana tikkuja -
vaan astutaan sinne tuleen, unohdetaan kaikki muu.
Luotetaan Jumalaan joka asiassa. Me mennään sinne tuleen ja -
seurakunnan tuli lähtee nousemaan sinne, missä sen kuuluu olla.
Nyt ei syötellä tikkuja vaan pitäisi mennä.
Tuolla on suuri heijastusvaikutus koko yhteiskuntaan, -
joka on tällä hetkellä pelon yhteiskunta.
Pelätään koronaa, Venäjää, monia asioita.
Ruoan puutteesta on paljon puhuttu, että tulee nälkä Suomeen.
On monenlaisia asioita.
Mitä ajattelet Jumalan odottavan meiltä?
Uskon, että Jumala on joutunut olemaan aika kärsivällinen meille.
Meidän pitäisi tehdä oikeasti se asia, mikä konkreettisesti pitää tehdä.
Suomen yhteisenä seurakuntana Jumala odottaa sitä, -
että ensin saamme kristittyjen yhteyden kuntoon. Se on menetetty.
Silloin saamme koko Suomen seurakunnan siihen pisteeseen, -
missä pitää olla. On osattava antaa anteeksi, olla armollisia.
Tämä on mennyt viidakoksi, jossa me tehdään tätä ja tuota.
Kukaan ei tee loppupelissä samaan tulee, mitä pitäisi tehdä.
Uskon, että Jumalan tahto on,-
että ensin tulemme toimeen toinen toistemme kanssa.
Kristittyjen yhteys pitää rakentaa kuntoon, -
jotta pystymme puhaltamaan yhteen hiileen.
Tästähän apostoli Johannes paljon puhuu, että kun he yhtä olisivat -
ja rakastakaa toisianne. - Se on juuri näin.
Kun minä tulin uskoon, niin olin tosi pettynyt kristittyihin.
Luulin, että he ovat ihmisiä, jotka ovat sanansa mukaan, siskoja ja veljiä.
Tulin riitakentälle. Ihmettelin, että mitä tämä touhu on?
Silloin päätin etten lähde tuohon mukaan vaan haluan tehdä sitä, -
mitä Jumala on minulle puhunut.
Monesti rukoilemme "tapahtukoon Herra sinun tahtosi".
Ihmisten pitäisi ymmärtää, että pitää antaa mahdollisuus siihen prosessiin, -
jotta Jumalan tahto pystyy tapahtumaan.
Nyt, Samppa, on ohjelman loppu lähellä ja pyydän, -
että sanot katsojille, mitä Pyhä Henki sanottavaksesi antaa, ole hyvä.
Kiitän armosta, että olen saanut olla täällä. Tosi hieno asia.
Kiitos, että olen saanut rohkaista teitä.
Haluan puhua Suomen seurakunnalle.
On aika nousta nyt ja tehdä parannus.
Nousta siihen pisteeseen, jossa pitää olla.
Haluan vedota ihmisiin, jotka eivät ole ottaneet Kristusta Herraksi.
Tehkää se valinta, tänään on se päivä, nimenomaan se päivä, -
jolloin kannattaa ottaa Jeesus vastaan. Hän on tie, totuus ja elämä.
Saat uudet Hengen silmät, joilla näet maailman täysin toisenlaisena.
Uskoon tulon jälkeen verho vedettiin pois, näin kuinka kaunis maailma on.
Uskomattoman hieno paikka, värit ja kaikki.
Aivan toinen, mitä olet ennen nähnyt.
Nyt on pelastuksen päivä totisesti, aamen.
Kiitos Samppa näistä kahdesta ohjelmasta.
Olet vasta 35-vuotias -
mutta olet kokenut elämässäsi äärirajat.
Käynyt rajan toisella puolella ja nähnyt, mikä on pimeyden valta.
Mihin olisit joutunut, jos Jeesus ei olisi sinua pelastanut.
Olet saanut kulkea Jumalan ihmeissä.
Olet saanut vaimon, - joka on myös uskossa.
On tapahtunut valtavan paljon ja tässä on pohja sinulle ja vaimollesi -
viedä juuri tätä sanomaa, niin paljon kuin Herra mahdollisuuksia antaa.
Kyllä, aamen. - Se on valtavan hienoa ja varmasti nämä 2 ohjelmaa -
on rohkaisu, ettei kukaan ole niin alhaalla, etteikö siellä Jeesus olisi.
Nimenomaan ja haluan vielä korostaa, -
että kukaan ei ole niin alhaalla ettei Jeesus nosta.
Myös sen, että uskovina viimeinen asia on tehty, -
vasta kun todellisesti kuolen. - Aamen.
Kiitos ja siunausta sinulle ja perheellesi. - Aamen, kiitos.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola