Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan. Olen Martti Ojares ja -
vieraanani tänään on Jonathan Lemmetti. Tervetuloa. - Kiitos.
Puhut hyvää suomea mutta olet syntynyt Australiassa.
Kerrotko mistä on kysymys? - Olen syntynyt ja kasvanut Brisbanessa -
Australiassa mutta juuret suuntautuvat Suomeen.
Molemmat vanhempani ovat syntyisin Suomesta -
ja jos oikein katsoo, niin kai minulla on karjalaista verta.
Äiti on syntynyt Imatralla ja isä Lempäälässä, -
mutta hänen vanhempansa olivat sotaevakkoja Karjalasta.
He ovat muuttaneet erikseen Australiaan ja siellä tavanneet.
Millainen lähtökohta oli perheessäsi?
Ymmärsin, että se oli uskovainen. Avaatko vähän nuoruuttasi.
Minulla oli etuoikeus syntyä perheeseen, -
jossa isä oli tullut uskoon sinkkumiehenä Australiassa.
Hänellä olivat omat villit vuotensa ja hänelle tuli aikamoinen muutos.
Hänen nimensä on Esko.
Hän oli rakennustöissä muiden suomalaisten kanssa ja -
hänen lempinimekseen tuli Usko-Esko.
Muutos hänen elämässään oli suuri.
Hän ei mennyt enää juhlimaan vaan seurasi Jeesusta.
Hän tapasi äitini, joka oli uskovaisesta perheestä, -
suomenkielisessä seurakunnassa Canberrassa.
He menivät naimisiin, minä ja siskoni kasvoimme perheessä, -
missä vanhemmat veivät meidät suomenkieliseen -
helluntaiseurakuntaan Brisbanessa.
Siellä kävit koulut ja olit koko nuoruuden.
Joo. Siinä mielessä koen, että olen kuitenkin australialainen -
vaikka ymmärrän suomalaista kulttuuria ja kieltä.
Kävin koulut siellä lähikouluissa.
Millä tavalla koulussa? Menitkö sitten johonkin ammattiin -
vai millä tavalla hengellinen osio sinussa kasvoi?
Se varmaan lähti liikkeelle siitä, kun olin vielä lapsi.
Pyhäkoulussa kuulin evankeliumin sanoman Jeesuksesta -
Sanattomasta kirjasta.
Kirjassa on vain värejä ja jokaisella sivulla on oma väri, -
ja sen kautta pyhäkouluopettaja kertoi, mitä evankeliumi on.
Kotiin mennessä sanoin äidille, että minäkin haluaisin -
valkoisen sydämen niin kuin kirjassa oli valkoinen sivu.
Jeesuksen kautta saa synnit anteeksi.
Siitä lähti Jeesuksen seuraaminen elämässäni.
Merkittäviä asioita tapahtui.
Olin pyhäkoulussa varmaan 9-vuotiaasta.
Meidän seurakunta oli lähettiseurakunta.
Suomalaisia, jotka olivat lähteneen lähetystyöhön Papualle, -
Intiaan, Bangladeshiin tai muualle, -
tuli pyhäkouluun kertomaan tarinoitaan lähetystyöstä.
Jotenkin syttyi, että minäkin haluaisin olla lähetystyöntekijä.
Silloin en varmaan ymmärtänyt, että siinä oli Jumalan antama -
lähetyskutsu jo pienelle, ujolle, hiljaisella ja aralle pojalle.
Siitä lähti siemen.
Sinä olit Missionuorten koulutuksessa ja -
siellä toimit nuoruudessasi. - Kyllä.
Kun koulut päättyivät, minun piti valita, mitä teen koulun jälkeen.
Mietin, että menisin yliopistoon opiskelemaan ilma-alan insinööriksi.
Lentokoneet kiinnostivat minua.
En ollut siihen ihan pätevä mutta sydämessä oli halu auttaa ihmisiä.
Menin opiskelemaan sosiaalityöntekijäksi.
Olin vuoden verran yliopistossa ja koin ettei se ole minulle.
Olen äidin poika, ei ole elämänkokemusta, -
ei minulla ole mitään annettavaa tällä alueella.
Päädyin Missionuorten opetuslapseus- kouluun Brisbanen kaupungissa.
Se kaikki tapahtui Australiassa. - Tämä oli kaikki Australiassa.
Olin sitten muutaman vuoden Brisbanen -
Missionuorten henkilökunnassa mukana.
Sinulle tapahtui jälkeenpäin ajatellen Jumalan suunnitelma tulla Suomeen -
mutta missä tarkoituksessa tulit Suomeen?
Olin muutaman vuoden ollut Brisbanessa mukana, -
Missionnuorten opetuslapseus- koulussa henkilökunnassa.
Sitten tuli kutsu Suomeen vetämään opetuslapseuskoulua 2002.
Se oli kamppailu ja rukousprosessi.
Menenkö Suomeen, jäänkö Australiaan?
Olin saanut hyvää opetusta siitä, että jos on isompi päätös elämässä, -
niin rukoile asian puolesta ja käy läpi, mitä hyötyä siitä on.
Molemmista oli hyötyä.
Kasvan johtajuudessa, saan olla mukana lähetysjärjestössä jne.
Viimeinen oli, että pääsen pois mukavuusalueelta.
Jos lähden Suomeen, olen pois siitä, mikä on minulle tuttua.
Rukoilin ja kuitenkin uskossa tein päätöksen tulla Suomeen 2002.
Olin Missionuorten kuvioissa monta vuotta.
Se oli merkittävä päätös elämääsi ajatellen tänä päivänä.
Tulit Suomeen ja mm. löysit jossain vaiheessa tulevan vaimosi.
Kyllä. Hanna oli tullut Pietarsaaresta.
Taustaltaan ruotsinkielinen Hanna tuli opetuslapseuskouluun -
vuonna 2002 Helsinkiin Missionuoriin. Olin vetämässä sitä kurssia.
Siinä ei silloin tapahtunut mitään meidän välillä -
ainakaan omalta kohdalta. Hän jäi seuraavalle kurssille henkilökuntaan.
Jotenkin minun silmäni avautuivat.
Siitä lähti seurustelu, mentiin kihloihin ja naimisiin vuonna 2004.
Se oli merkittävä päätös ja nyt teillä on aika monta lastakin.
5 lasta. Molemmilla oli haave, että olisi 5 lasta -
mutta on siinä oma työnsä.
Kerro millä kielellä he nyt kouluja käyvät?
Nythän me asumme Suomessa.
Vanhin poika on ruotsinkielisessä lukiossa.
2 seuraavaa lasta on kansainvälisessä koulussa, -
koska asuimme välillä Australiassa.
Heille oli englanninkielinen koulu ja kieli tuttu.
Neljäs lapsi on ruotsinkielisessä koulussa -
ja nuorin lähti suomenkieliseen lähikouluun.
Perheessä puhutaan kaikkia näitä kieliä. - Joo.
Kaikkein tärkein, mihin Jumala on johdattanut.
Se ei jäänyt Missionuoriin vaan Jumalalla oli selkeä suunnitelma -
Suomesta käsin maailmalle.
Kyllä. - Se on aika iso päätös lähteä.
Myöhemmin kerrot Afrikasta ja muista maista, missä olet ollut jne.
Millainen prosessi se oli -
ja mitä sydämessäsi käytiin läpi, että teit sen päätöksen?
Se oli aikamoinen prosessi.
Perheenä olimme olleet Missionuorissa 10, 12, 13, 14 vuotta.
Tuli ajankohta, kun oltiin Suomessa.
Olimme olleet Siilinjärvellä ja Helsingissä näissä kuvioissa.
Tuli olo, että olisi kiva lähteä Australiaan, -
että lapset voisivat kokea millaista siellä on elää.
Isovanhemmat on siinä lähellä.
Koin, että olin ehkä antanut oman osuuteni Missionuorten työhön.
Mentiin Australiaan yhdeksi vuodeksi tietämättä mitä on seuraavaksi.
Yhdestä vuodesta tuli 3 vuotta, joka oltiin Australiassa.
Tein 2 vuotta töitä raamattukoulussa.
Jotenkin halusin jäädä Australiaan.
Olen kuitenkin kasvanut siellä, ja lämpö ja erilainen kulttuuri oli tuttu.
Minulle ei pitkä talvi, kylmyys ja pimeys ole ollut kiva.
Ehkä se johtuu siitä, että välillä en osannut pukeutua Suomen talveen.
Tuli olo etten oikein tykkää tästä.
Kuitenkin raamattukoulussa tuli halu olla pastorikuvioissa mukana.
Se vaan nousi, se sellainen halu olla toisten rinnalla ja auttaa heitä -
suhteessa Jeesukseen ja opettaa Raamattua.
Pyrin ja hain -
pastorinpaikkaa seurakuntaan, josta en tiennyt mitään.
Oliko se nuoriso- ja perhepastoriksi. Jumala sulki sen oven.
He eivät ottaneet minua siihen.
Tuli kutsu myös eräästä seurakunnasta Suomessa -
mutta koimme ettei se ole oikea paikka meille.
Jotain muutoksia tapahtui ja tuli olo, että jos mentäisiin takaisin Suomeen.
Olisi kiva työskennellä englanninkielisessä seurakunnassa.
Sitten muistin Arto Sädeahon.
Olin tavannut hänet aiemmin Suomessa -
ja olimme käyneet muutaman kerran Vantaan kansainvälisessä srk:ssa.
Minäpäs laitan sähköpostin hänelle ja kysyn onko mitään mahdollisuuksia.
Arto tarttui minun kysymykseen ja kutsui minut Suomeen pikavierailulle, -
että voimme keskustella, rukoilla ja katsoa onko mahdollisuuksia.
Kävin Indonesian kautta, koska Arto oli siellä lähetysmatkalla -
ja matkalla Suomeen.
Silloin ovi aukesi, että nyt on mahdollisuus tulla takaisin Suomeen.
Olla kakkospastorina kansain- välisessä seurakunnassa, -
eli voin puhua ja saarnata englanniksi, mikä on minulle paljon helpompaa.
Myös olla lähetyskuvioissa mukana -
GNN-Finland lähetysyhdistyksessä.
Good news networking - Hyvien uutisten verkosto.
Olen ollut nyt yli 4 vuotta Arton ja Orvokin kanssa tässä työssä.
Se oli kuin juuri minulle tehty, -
tällainen paikka, pastorintehtäviä -
ja lähetyskuviot, koska lähetyskutsu on ollut lapsesta asti.
Pastorijuttu avautui minulle, niin tämä on juuri minulle.
Ei ole ollut kaipaus muuttaa takaisin Australiaan. Jumala oli mukana.
Mikäli oikein ymmärrän, -
niin kansainvälisen seurakunnan yksi keskeinen tavoite on -
tavoittaa ihmisiä, joille ei ole Jeesuksesta kerrottu ollenkaan.
Tämä kansainvälinen seurakunta on GNN-Finlandin kotimaan missio.
Sitten on lähetys ulkomaille.
Nimenomaan saavuttamattomien heimojen keskellä tehdään työtä.
Maailmassa on vielä yli 3 miljardia, -
jotka eivät ole kuulleet Jeesuksesta tai tarvitsevat lisäapua -
ulkopuolisilta evankelioimistyössä omalla alueellaan.
Mitkä maat ovat sinulle tähän mennessä avautuneet?
Olen mukana niissä, mitkä ovat avau- tuneet Arton ja Orvokin työkuvioissa.
Itä-Afrikassa on Tansania, Uganda.
Kaakkois-Aasiassa Indonesia -
ja muita ovia aukeaa nyt Etelä-Aasiassakin.
Niissä on pääasiassa Islam uskonto.
On, suurin osahan on ja sitten on heimouskontoja seassa.
Millaista työskentely on sellaisten parissa?
Se työ, mitä teemme, on sitä, että yritämme innostaa paikallisia -
kristittyjä ja pastoreita, jotka ovat jo lähialueella, -
että he tajuaisivat, että tämä on myös heidän tehtävänsä.
Sama Pyhä Henki, joka nosti Kristuksen kuolleista elää heissä.
Se ei oli vain lähetystyöntekijän asia tulla jostain kaukaa kertomaan.
Olemme päässeet heidän kanssaan menemään.
Aikaisemmin tänä vuonna sain olla erään muslimiheimon kylässä -
kertomassa evankeliumi tällä sanattomalla kirjalla.
Käytin värejä ja kävin läpi evankeliumin.
Siinä oli muutama muslimi, joka halusi tulla Jeesuksen seuraajaksi.
Se oli tosi hieno hetki, paras asia. - Millä tavalla he suhtautuvat?
Ehkä tavalliset ihmiset suhtautuvat varmasti neutraalisti mutta kun heillä -
on päälliköitä ja muita. Mikä vapausaste teillä on liikkua?
Nämä paikalliset pastorit ovat jo tehneet sitä työtä.
He vierailevat ja ovat avanneet ovia.
Joskus pääsemme täältä käsin -
myös mutta he ovat niitä, jotka itse asiassa tekevät työtä.
Heillä on suhteita ja kun he vierailevat, niin syntyy luottamusta.
Millaisissa olosuhteissa yleensä nämä saavuttamattomat -
ihmisryhmät siellä ovat? - He ovat omissa kylissään.
Vähän siinä mielessä asuu vähän erillään kuin muut.
Alkeellista, hyvin matala elintaso? - Voihan niin sanoa, että ehkä on.
Mutta kun ulkopuolelta katsoo, niin on ihan kuin kaupunkilainenkin.
Ei ulkopuolinen näe niin eroa mutta kun näkee heidän kylänsä, -
niin on elintaso vähän erilainen kuin muualla.
Tällaisiin kyliin meneminen ja siellä toimiminen, -
tuskin toimii ihmisviisaudella.
Missä määrin olet kokenut, että Pyhä Henki on siinä mukana ja johtaa?
Pyhä Henki on aina, joka johtaa -
ja on tärkeä jokaisen kristityn elämässä.
Jopa minunkin elämässä jo lapsena sain kokea Pyhän Hengen täyteyden.
Pyhä Henki on Parakletos, -
joka tulee rinnalle, ohjaa, neuvoo ja antaa taivaan Isän viisautta.
Pyhän Hengen rooli on siinä tärkeä.
Toinen asia, miten voi lähestyä tällaisia asioita, -
on lapsityön kautta.
Olemme kouluttaneet pastoreita ja pyhäkoulun opettajia siinä, -
kuinka tärkeä lapsen arvo on Jumalan edessä.
Hekin voivat tulla uskoon, koska jos lapsi tulee uskoon, -
vievät sen kotiinsa, kertovat vanhem- mille ja koko yhteiskunta tulee uskoon.
Siinä on sellainen prosessi.
Mitä ajattelet, kun näet kuinka tärkeää on kertoa -
saavuttamattomissa maissa Jeesuksesta mutta samaan aikaan -
asut Suomessa ja havaitset, että lähetyskenttä on koko Suomi.
On Suomi kyllä on.
Sain vierailla Suomessa Australiasta käsin, -
kun mummo, serkut, sedät ja tädit olivat täällä silloin lapsena.
Pääsin myös Venäjälle "Love for kids" aktiotoiminnan yhteydessä -
-97 -98 aikana mukaan. Kun muutin suomeen 2002, -
ja olen ollut täällä, niin on muutosta tapahtunut Suomen ilmapiirissä.
Sanotaan, että on sukupolvi, jonka tarvitsee kuulla -
selkeää sanomaa Jeesuksesta.
Millaisia havaintoja tai esimerkkejä sinulla on Herran teoista, missä näet, -
että Jumalan ihmeitä on tapahtunut ja työ on mennyt eteenpäin?
Yksi tulee mieleen.
Olin Missionuorissa Suomessa vuonna 2002.
Meillä oli aktiotiimi lentämässä Gaboniin Afrikkaan -
ensimmäistä kertaa. Se oli minulle ensimmäinen kerta Afrikkaan.
Meillä oli ymmärrys, ja olimme lähettäneet passitiedot ja kaikki, -
että saamme viisumit, kun olemme perillä.
Sitten ne hävittivät jotain tietoja ja jännitettiin ja rukoiltiin.
Kun olimme lähdössä Helsingistä lentämään, niin tuli faksi sieltä -
tiimiläisten nimistä ja tiedoista, johon oli kirjoitettu, että nämä henkilöt -
saavat viisumin, kun saapuvat Librevilleen kentälle Gaboniin.
Se oli tarpeeksi Suomessa Helsinki Vantaan virkailijalle päästää lennolle.
Kun saavuimme Librevillen kentälle, he sanoivat -
"On laitonta tulla ilman viisumia.
Teidän täytyy lähteä takaisin seuraavalla koneella pois maasta."
Mehän olimme nuoria, kaksikymppisiä vähän päälle.
Jumala oli ohjannut Gaboniin ja nyt tavallaan tuli hetki, -
että käännytetään pois mutta Jumala teki ihmeen.
Paikallinen kontakti, joka tuli sinne, -
pääsi jotenkin puhumaan virkailijoiden kanssa ja -
puhui myös korkeamman virkailijan kanssa.
Yhtäkkiä he alkoivat keskustelemaan ja naureskelivat siinä.
Kävi ilmi, että he olivat samasta kylästä, -
se kontakti ja lentokentän virkailija. Hän sanoi, että päästäkää nyt heidät, -
antakaa passit ja päästäkää heidät maahan.
Se oli minulle ensimmäinen lähetysmatka Afrikkaan.
Oli tosi hyvä kokemus. Herran käsi oli mukana.
Tiimin kanssa saimme julistaa ja olla mukana.
Siinä oli Herran ihme. Hän avasi oven vaikka se oli välillä suljettuna.
Tällaiset tapaukset ovat kasvattaneet uskoa ja luottamusta, -
että Jumala on Jumala, Häneen voi luottaa ja Hänelle voi tuoda kaiken.
Hän tekee Pyhän Hengen kautta ihmeitä Jeesuksen nimessä, -
mikä auttaa viemään hyvää sanomaa eteenpäin.
Tuli mitä tahansa vastaan, niin Hän auttaa.
Mitä ajattelet, kun tänä päivänä mielestäni Herran teoista puhutaan -
aika rajoitetusti ja aivan liian vähän.
Mikä merkitys on kertoa Jumalan teoista -
lähetystyössä ja kun viedään sanomaa eteenpäin.
Sehän herättää uskoa.
Meillä on sellainen Jumala, joka tekee ihmeitä, että Hän voi todistaa -
olevansa voimallinen ja yli kaikkien muiden jumalien tai epäjumalien.
Hän pystyy tekemään asioita.
Meidän rukous Kansainvälisessä seurakunnassa, -
pastorien johtotiimissä on, että olisi enemmän ihmeitä ja merkkejä.
Suomessakin tarvitaan niitä, että ihmiset näkevät, -
että Vau, Jeesus on todellinen.
Hän rakastaa, parantaa, pelastaa ja vapauttaa.
Näitä tarvitaan enemmän sekä Suomessa että lähetyskentillä.
Nimenomaan lähetyskentillä, koska on helposti tuntemattomia tekijöitä, -
joihin ei pysty etukäteen varautumaan mutta Jumala tietää ne.
Se antaa teille turvan, kun menette sinne.
Kyllä. Eräällä nuorella naisella oli mielenterveys ongelmia.
Paikallinen pastori jutteli ja rukoili hänen puolestaan ja hän vapautui.
Häntä ei pystynyt hallitsemaan vaan teki sitä ja tätä.
Jeesuksen nimessä hän vapautui ja tuli uskoon.
Tämä oli muslimiheimon alueella. Hänen äiti oli niin innoissaan -
tästä ihmeestä mitä Jeesus tekin nimenomaan hänen tyttärelleen, -
että hän kertoo muille Jeesuksesta. Se on tosi hienoa.
Tämä on hyvin tärkeää. Raamatussa monta kertaa Jumala kehotti -
muistamaan, kun Israelin kansa tuli Egyptin orjuudesta vapauteen.
Ne, mitä tapahtui, se meren ylitys ja kaikki Jumalan ihmeet, -
monta kertaa muistutetaan ja tuodaan esiin Jumalan teoista.
Israelin kansa selviytyi sodasta voittajana, -
kun he turvasivat Jumalaan jne.
Se on tärkeätä ja oli tärkeätä, että he muistelivat niitä hetkiä.
Heillä oli juhlia, että he muisti, mitä Jumala oli tehnyt.
On tärkeätä muistaa ja se kasvattaa uskoa ja luottamusta Jumalaan.
Mitkä ovat lähivuoden lähetysprojektit, -
jotka ovat tiedossa tällä hetkellä?
Jos ajattelee lähetyspuolta, niin tarkoitus on päästä alueille, -
missä on saavuttamattomia heimoja.
Niitähän on yli 7000 maailmassa vielä edelleenkin.
Päästä niille alueille ja sytyttää kristityt, jotka asuvat läheisyydessä.
On paljon helpompaa ja halvempaa, että he pääsevät sinne käymään.
Jos pystymme täältä käsin kouluttamaan.
Meillä on kansainvälinen opetustiimi.
On kursseja ja voimme opettaa heitä, jotka haluavat lähteä tähän työhön.
Miten voimme rohkaista ja Suomesta käsin rukoilla heidän puolestaan.
Tehdä työtä yhdessä paikallisten kanssa.
Aasiassa, Afrikassa ja mihin Jumala aukaisee ovet.
Kyllä rukousta todella tarvitaan, koska on ns. jihadisteja ym., -
jotka vainoavat kristittyjä, että pystyy menemään turvallisesti.
Taistelu on kovaa ja se on todellinen taistelu.
Tietenkin hengessäkin rukous auttaa, -
emme edes ymmärrä kuinka paljon se auttaa.
Rukous on yksi juuri sellainen asia.
Sanoit, että se auttaa mutta miksi se auttaa?
Miksi on tärkeää rukoilla?
Kun rukoilemme, niin katseet ovat pois siitä, mitä me voimme tehdä.
Katseet ovat Jumalassa ja me kohotamme sydämemme ja haasteet -
Jumalalle, että Hän tekee sen mihin Hän pystyy, jota emme itse voi tehdä.
Jonathan, nyt on pari viimeistä minuuttia alkanut.
Voit sanoa katsojille, mitä Pyhä Henki sanottavaksesi antaa, ole hyvä.
Olen huomannut elämässäni, kuinka uskollinen Jumala on.
Hän, joka on aloittanut meissä hyvän työn, -
on vievä sen myös päätökseen Jeesuksen Kristuksen kautta.
Haluan rohkaista sinua, jos arkailet tai olet ujo uskonelämässä.
Anna Pyhän Hengen tulla ja täyttää sinut uudelleen päivittäin.
Hän antaa rohkeuden sinulle viedä tämän tärkeän -
ilosanoman Jeesuksesta muille.
Oli se sitten kotimaassa, ulkomailla, koulussa tai perheenjäsenille.
On tärkeää ihmisten kuulla, -
että Jeesus on ainut tie taivaan Isän luokse.
Tsemppiä vaan ja etsikää Jumalan kasvoja -
ennen kaikkea muuta, mitä teette elämässä.
Jumala johdattaa, antaa viisautta ja täyttää Hänen ilollaan ja Hengellään.
Kyllä. Tämä lähetyskäsky, -
jonka Jeesus antoi ennen ylösnousemistaan, -
on äärettömän tärkeä. Koska se on käsky, niin sitä toteutetaan.
Kiitos Herralle, että sinä olet sen myös saanut vahvasti tuntea ja kokea.
Näet, että se on sinun kutsusi.
Kyllä, käskyhän se on ja Jumala varustaa sitä käskyä varten.
Se on se hieno asia. Meidän osuus on kuuliaisuus sille.
Kiitos Jonathan ohjelmasta ja Herra antakoon sinulle hyvin laajan -
kylvövakan ja -alueet, että voit kylvää Jeesus-nimeä -
mustissa, valkoisissa ja keltaisissa maissa. - Kiitos. - Kiitos.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola