ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Jonathan Lemetti.
Tere tulemast Jonathan! - Tänan!
Sa räägid hästi soome keelt, aga sa sündisid Austraalias.
Räägi sellest lähemalt.
Ma sündisin ja kasvasin üles Brisbanes, Austraalias,
aga mu juured ulatuvad Soome.
Mu mõlemad vanemad sündisid Soomes.
Mu soontes voolab Karjala veri, sest mu ema sündis Imatras.
Ja kuigi mu isa sündis Lämpääläs,
siis tema vanemad evakueerusid sõja ajal ka Karjalast.
Vanemad kolisid eraldi Austraaliasse ja seal nad kohtusidki.
Saan aru, et su pere oli usklike pere. Räägi oma noorusajast.
Mul oli eesõigus sündida perre,
kus isa sai vallalisena Austraalias usklikuks.
Tal olid ka omad "metsikud" aastad, aga ta sai vägagi muudetud.
Tema nimi on Esko.
Ta tegi koos teiste soomlastega ehitustöid.
Tema hüüdnimeks sai Usu-Esko.
See muutus ta elus oli nii suur,
et ta ei käinud enam pidutsemas, vaid hakkas järgima Jeesust.
Ta kohtas mu ema, kes oli pärit usklikust perest.
See toimus soomekeelses kirikus Canberras.
Nad abiellusid ning mina ja mu õed kasvasime sellises peres,
kus me vanemad viisid meid
soomekeelsesse nelipühi kogudusse Brisbanes.
Sa käisid Austraalias koolis ja veetsid seal kogu oma noorusaja.
- Jaa, nii oli.
Seetõttu kogen ka, et olen austraallane,
kuigi saan aru soome keelest ja kultuurist.
Ma käisin seal koolis.
Õppisid sa ka mingit ametit ja kuidas vaimulik pool sinus kasvas?
See algas tõenäoliselt sellest, kui olin veel laps.
Kuulsin pühapäevakoolis evangeeliumi sõnumit Jeesusest.
See oli selline sõnadeta raamat, kus olid ainult värvid.
Iga lehekülg oli ise värvi
ja seda kaudu siis pühapäevakooli õpetaja rääkis,
mis on evangeelium.
Kui koju läksin, ütlesin emale, et tahan endale ka valget südant,
nõnda nagu seal raamatus oli valge lehekülg,
et Jeesuse kaudu saame patud andeks.
Nii algas mu elus Jeesuse järgimine.
Juhtusid ka mõned olulised asjad.
Käisin pühapäevakoolis ja olin vast 9-aastane.
Me kogudus oli selline misjonikogudus,
kust soomalsed läksid misjonitööle
Paapua Uus-Guineasse, Indiasse, Bangladeshi või mujalegi.
Nii käisid nad ka vahel pühapäevakoolis
oma lugusid ja misjonitöö asju jagamas.
Nii süttis ka minus tunne: "Minagi tahan olla misjonitöö tegija!"
Sel hetkel ma veel ei teadvustanud ega saanud aru,
et Jumal oli juba andnud mulle - väikesele arglikule poisile,
misjonikutse,
aga seal sai see seeme külvatud.
Sa käisid ka misjoninoorte koolitusel, tegutsedeski nooruses selles vallas.
Jah.
Kui kooli lõpetasin, pidin valima, mida edasi teha.
Mõtlesin algul minna ülikooli õppima lennunduse valdkonna inseneriks.
Mind huvitasid lennukid, aga ma polnud selles väga pädev.
Aga mu südames oli tahe inimesi aidata.
Nii läksin sotsiaaltöötajaks õppima.
Olin aasta aega ülikoolis ja kogesin, et see pole minu jaoks.
Olin kodus kasvanud "emme poeg", kel polnud mingit elukogemust
ja nii polnud mul ka sellesse valdkonda midagi anda.
Nii läksin lõpuks misjonikooli jüngriõppesse Brisbanes.
Kas see kõik toimus Austraalias?
Jah, kõik oli Austraalias.
Olin mõne aasta Brisbane'i misjonikoguduses.
Edasi avanes sulle Jumala plaan tulla Soome.
Mis eesmärgil sa Soome tulid?
Käisin mõne aasta Brisbane'i misjonikoolis jüngriõppel.
Olin seal meeskonnas ja olin ka eestvedaja.
Siis aga tuli kutse asuda juhtima sarnast jüngrite kooli Soomes.
See oli vist 2002. aastal.
See oli võitlus ja palveprotsess -
kas minna Soome või jääda Austraaliasse?
Olin saanud head õpetust,
et kui elus seisab ees mõni suurem otsus,
tuleb palvetada nende asjade eest
ja kaaluda läbi erinevate variantide eelised.
Mõlemas neis oli kasu,
sest sain kasvada juhtivas positsioonis
ja samas olla kaasas misjonitöös.
Viimane aga oli see, et pean väljuma nn. mugavustsoonist.
"Kui Soome lähen, lahkun oma tuttavast keskkonnast."
Palvetasin ja palvetasin,
tehes usus otsuse tulla Soome 2002. aastal,
tegutsedes seejärel mitu aastat koos misjoninoortega.
See oli oluline otsus su elus.
Sa tulid Soome
ja leidsid mingil ajal ka oma tulevase naise.
Jah. Hanna oli pärit Pietarsaarist ja oli pärit rootsikeelsest keskkonnast.
Ta tuli Helsingi jüngrikooli 2002. a., kui ma just seda kursust juhtisin.
Tol ajal veel me vahel midagi ei toimunud -
vähemalt mitte minu poolt,
aga siis ta jäi ka järgmiseks kursuseks ja liitus meeskonnaga.
Siis mu silmad avanesid,
millele järgnes me kooskäimine, kihlumine
ja 2004. aastal ka abiellumine.
- See oli suur otsus ja nüüd on teil üsna mitu lastki.
Viis last.
- Meil mõlemal oli unistus, et meil oleks viis last,
kuigi eks see nõua palju tööd ka.
Mis keeles nad koolis õpivad?
Me elame praegu Soomes
ja me vanim poeg käib rootsikeelses gümnaasiumis.
Järgmised kaks last käivad rahvusvahelises koolis,
kuna me elasime vahel ka Austraalias.
Neile oli tuttav inglisekeelne kooliõpe.
Neljas laps on rootsikeelses koolis ja noorim läks soomekeelsesse kooli.
Peres räägitakse kõiki neid keeli? - Just.
Kuid see kõige olulisem, milleni Jumal sind juhtis,
ei piirdunud vaid noorte jüngrikooliga,
vaid Jumalal oli selgem plaan
läkitada sind Soomest ka mujale maailma.
Jah.
See oli suur otsus
ja sa räägid hiljem ka Aafrikast ning teistest maadest, kus oled olnud.
Kuid milline see protsess oli
ja mis toimus su südames, et sa selle otsuse tegid?
See oli ikka üsna korralik protsess.
Olime perega misjoninoorte seas kokku ehk 14 aastat.
Olime elanud Soomes Siilijärvel ja Helsingis
ja siis tekkis mõte, et oleks tore minna Austraaliasse,
et lapsed saaksid kogeda ka sealset elu.
Ühtlasi oleksid mu vanemad ehk laste vanavanemad olnud lähedal.
Kogesin selleks ajaks,
et olin oma panuse misjoninoorte töösse juba andnud.
Nii läksimegi aastaks Austraaliasse, teadmata, mis edasi saab.
Aga ühest aastast sai kolm aastat, mis me Austraalias olime.
Käisin seal 2 aastat piiblikoolis
ja tahtsingi jääda Austraaliasse, sest olin seal ju siiski üles kasvanud.
Sealne soojus ja eriline kultuur olid mulle tuttavad.
Mulle ei meeldinud pikk külm talv ja pimedus.
Võib olla oli see ka tingitud sellest,
et ma ei osanud vahel Soome talvele kohaselt riietuda
ja seetõttu mulle see ei meeldinudki.
Samas, käies piiblikoolis,
tekkis teatud tahe olla kaasas pastori töödes-tegemistes.
Mul oli tahe olla teiste kõrval
ja aidata neid nende suhtes Jeesusega
ning õpetada Piiblit.
Nii kandideerisin pastori kohale ühes mulle tundmatus koguduses.
See oli vist noorte- ja perepastoriks,
aga Jumal sulges selle ukse, nii et mind ei võetud sinna.
Ka ühest Soome kogudusest tuli kutse,
aga kogesin, et see pole õige koht meie jaoks.
Mingid muutused siiski toimusid
ja meil tekkis tunne, et kui läheksime tagasi Soome,
oleks tore töötada inglisekeelses koguduses.
Nii meenus mulle Arto Sädeaho,
keda olin kunagi varem Soomes kohanud
ja kelle juures ka
mõne korra Vantaa rahvusvahelises koguduses käinud.
Mõtlesin, et saadan talle e-kirja
ja küsin, kas tema juures on mingeid võimalusi?
Arto haaras mu küsimusest kinni ja kutsus mu Soome kiirvisiidile,
et siis vestelda, palvetada ja vaadata, kas on mingeid võimalusi.
Läksin Indoneesia kaudu,
kuna Arto oli seal misjonireisil ja reisis tagasi Soome.
See uks avanes ja nii oli võimalik Soome tagasi tulla.
Oli võimalus saada teiseks pastoriks rahvusvahelises koguduses
ehk saan rääkida ja jutlustada inglise keeles,
mis on mulle palju kergem.
Samuti saan osaleda misjonitöös
sellises misjoniorganisatsioonis nagu GNN Finland.
GNN = Good News Network Finland (Heade Uudiste Võrgustik Soomes).
Selles töös olen nüüdseks osalenud koos Arto ja Orvokkiga üle 4 aasta.
See koht oli justkui minu jaoks loodud.
Pastori koht ja misjonitöö.
Sest misjonikutse on mul olnud lapsest peale.
Pastori töö aga just avanes mulle.
Nii pole mul enam Austraaliasse tagasi kolimise igatsust olnud,
kuna Jumal on olnud selles asjas kaasas.
Nagu ma õigesti aru saan,
siis rahvusvahelise koguduse üks peamisi eesmärke
on jõuda selliste inimesteni,
kellele pole veel Jeesusest üldsegi räägitud. On nii?
On. Rahvusvaheline kogudus on GNN Finland kodumaine misjon
ja meil on ka välismisjon
ehk siis teemegi just tööd
nende hõimude seas, kelleni veel pole jõutud.
Maailmas on veel üle 3 miljardi neid, kes pole veel Jeesusest kuulnud
või kes vajavad lisaabi
ja väljaspoolt tulevat evangeelset tööd.
Millistes maades oled siiani käinud?
Olen käinud koos Arto ja Orvokkiga Ida-Aafrikas - Tansaanias ja Ugandas.
Samuti Kagu-Aasias Indoneesias ja mujal.
Ühtlasi avanevad nüüd ka uksed Lõuna-Aasiasse.
Seal on peamiselt islami usk.
Jah, suuremas osas küll.
Samuti sekka erinevate hõimude uskusid.
Kuidas siis nende seas töötada on?
Püüame selle töö käigus innustada kohalikke kristlasi ja pastoreid,
kes seal piirkonnas juba on,
et nad võiksid mõista, et see on ka nende ülesanne.
Et see sama Püha Vaim, kes äratas Jeesuse surnuist,
elab ka nende sees.
See pole ainult misjonitöö tegija asi tulla kuskilt kaugelt rääkima,
vaid see on ka nende asi.
Varem sel aastal olin koos nendega ühe moslemihõimu külas.
Jagasin evangeeliumi selle sõnadeta raamatu abil.
Kasutasin värve, et jagada evangeeliumi
ja nii mõnigi moslem tahtis saada Jeesuse järgijaks,
mis oli tõeliselt tore.
Parim, mis juhtuda saab.
Kuid sellesse üldse suhtutakse?
Tavainimesed suhtuvad sellesse ehk neutraalselt,
aga kuna seal on ka need hõimupealikud,
siis kui suur vabadus teil üldse seal liikuda oli?
Sellega on selline lugu,
et kohalikud pastorid on seda tööd ju juba teinud.
Nad käivad ringi, räägivad ja on selle ukse juba avanud.
Vahel me pääseme ka sinna sisse,
aga nemad on need, kes seda tööd teevad
ja neil on suhted.
Kui nad külas käivad, siis tekib usaldus.
Millistes tingimustes
need kättesaamatud inimrühmad elavad?
Nad elavad oma külades.
Nad elavad teistest veidi eraldi.
Algelistes tingimustes?
Elatustase on madal?
Võib öelda, et jah.
Aga on ka neid, kelle kohta võib väljaspoolt vaadates öelda,
et nad on nagu linnainimesed.
Et väliselt see erinevus polegi nii suur,
aga kui vaadata nende külasid,
siis nende elatustase on erinev muust maailmast.
Nendesse küladesse minek ja seal tegutsemine
ei käi ainult inimtarkusega.
Kuidas oled kogenud,
et Püha Vaim on sinuga ja juhib sind?
No eks Püha Vaim olegi alati see, kes juhib.
See on tähtis iga kristlase elus ja ka minu elus.
Kogesin juba lapsena Püha Vaimuga täitumist.
Kogesin, et Püha Vaim on see "parakletos",
kes tuleb su kõrvale.
Kes juhib ja kes annab Jumala tarkust.
Püha Vaimu roll on seal väga tähtis.
Teine viis, kuidas neile läheneda, on lastetöö kaudu.
Nii oleme koolitanud välja pastoreid ja pühapäevakooli õpetajaid.
Sest laps on väärtuslik Jumala ees ja peab samuti saama usklikuks.
Sest kui laps saab usklikuks
ja viib selle oma koju, rääkides sellest ka oma vanematele,
nii saab kogu ühiskond usklikuks.
Selline on see protsess.
Mis sa arvad, kui tähtis on rääkida kättesaamatutes maades Jeesusest?
Aga samal ajal, elades Soomes,
oled avastanud ka, et kogu Soome on üks misjonipõld.
Soome on tõesti misjonipõld.
Ma käisin Austraaliast Soome,
kui mu vanaema ja teised sugulased siin olid.
Olin siis laps.
Käisin ka 1997-1998. a. Venemaal Love For Kids aktsiooni käigus.
Kui ma 2002. a. Soome kolisin ja olen siin olnud,
siis see õhkkond on muutunud.
Siin on põlvkond,
kes peab kuulma selget sõnumit Jeesusest.
Milliseid näiteid on sul Jumala tegude kohta,
kus oled näinud imesid ja töö on läinud edasi?
Meenub üks juhus, kui olin 2002. a. misjoninoorte seas.
Meie grupp hakkas just Aafrikasse, Gabooni lendama.
See oli mu esimene kord minna Aafrikasse.
Meil oli selline arusaam,
et kuna olime kõik passi-andmed juba ära saatnud,
siis saame viisad kohale jõudes.
Olime põnevil ja palvetasime.
Kui aga Helsingist lendama hakkasime,
tuli Gaboonist faks, kus olid peal meie tiimi nimed
ja seal oli kirjas, millised isikud saavad viisa,
kui nad saabuvad Libreville'i lennujaama Gaboonis.
Sellest Soome poolel Vantaa lennuvälja ametnikele piisas,
et meid lennule lasta.
Aga kui me Gabooni Libreville'i lennujaama saabusime,
siis seal öeldi, et ilma viisata on riiki saabumine ebaseaduslik.
"Peate järgmise lennukiga tagasi minema."
Olime 20+ vanuses noored, keda Jumal oli juhtinud Gabooni
ja nüüd siis selline hetk, et saadetakse piirilt tagasi.
Kuid Jumal tegi ime - meil oli seal üks kohalik kontaktisik,
kes tuli kohale ja hakkas ametnikega rääkima.
Ta rääkis ka kõrgema ametnikuga.
Äkki hakkasid nad omavahel vestlema ja naersid.
Tuli välja, et need kaks olid samast külast -
meie kontaktisik ja lennujaama ametnik.
Ta ütles: "Laske neil minna ja andke neile nende passid tagasi!
Laske nad maale!"
See oli mu esimene misjonireis Aafrikasse
ja tõeliselt hea kogemus.
Seal oli Jumala käsi mängus.
Saime seal koos oma tiimiga evangeeliumi kuulutada.
See oli Jumala ime, et Ta avas ukse, mis vahe peal korraks kinni läks.
Need asjad kasvatasid mu usku ja usaldust, et Jumal on Jumal.
Teda võib usaldada ja Tema ette võib tuua kõik oma asjad.
Tema teeb neid imesid Püha Vaimu kaudu ja Jeesuse nimel,
aidates meil viia edasi head sõnumit.
Mis iganes ka ei juhtuks - Tema ikka aitab.
Tänapäeval räägitakse Jumala tegudest üsna piiratult.
Isegi liiga vähe.
Milline tähendus on Jumala tegudest rääkimisel
misjonitöös
ja ka muidu Jumala põllul tema sõnumi edasi viimisel?
See äratab usu üles. Meil on imet tegev Jumal.
Ta võib tunnistada, et Ta on väeline
ja üle kõigi teiste jumalate ning ebajumalate.
Tema suudab erinevaid asju.
Meie palve
me rahvusvahelises koguduses ja pastorite meeskonnas on see,
et oleks rohkem imesid ja tunnustähti.
Isegi Soomes on vaja, et inimesed näeksid:
"Wow, Jeesus on reaalne!
Ta armastab, tervendab, päästab ja vabastab."
Selliseid asju on rohkem vaja nii Soomes, kui ka misjonipõldudel.
Just nimelt misjonipõldudel.
Sest seal võib kergesti olla tundmatuid tegureid,
mida sa ette ei tea.
Aga Jumal teab neid.
See pakub ka teile kaitset, kui te sinna lähete.
Just. Ühel noorel naisel oli probleeme vaimse tervisega.
Kohalik pastor läks tema juurde, rääkis temaga ja palvetas ta eest.
Naine vabanes neist probleemidest.
Muidu see naine ei suutnud ennast talitseda,
kuid ta vabanes Jeesuse nimel, sai usklikuks
ja tema ema, kes oli pärit moslemi alalt,
oli sellest nii vaimustuses, mida Jeesus ta tütrele tegi.
Nii rääkis ta ka teistele Jeesusest ja see oli imeline!
See on väga tähtis,
sest Piiblis kutsus Jumal mitu korda üles meelde tuletama,
kuidas Iisraeli rahvas tuli Egiptuse orjusest välja vabadusse.
Kõik see, mis juhtus - mere ületamine ja muu,
see oli Jumala ime.
Seda meenutatakse mitu korda ja seda tuuakse esile.
Samuti nendest Jumala tegudest,
mille abil Iisraeli rahvas sõjad üle elas,
sest nad otsisid kaitset Jumalast.
Jaa, see on tähtis.
Nende hetkede meenutamine oli tähtis.
Neil olid oma pühad ja nad meenutasid, mida Jumal tegi.
See on tähtis, et me neid asju meenutame.
See kasvatab meie usku ja usaldust Jumalasse.
Millised on su lähiaastate misjoniprojektid,
millest täna juba tead?
Kui mõelda misjoni poolele,
siis eesmärk oleks minna nendesse piirkondadesse,
kus on veel kättesaamatud hõimud.
Maailmas on neid veel üle 7000.
Minna nendesse piirkondadesse
ja süüdata tuli nendes kristlastes, kes elavad seal lähedal,
sest see on palju lihtsam ja odavam,
kuna nad saavad seal piirkonnas liikuda.
Me suudame neid siit koolitada.
Meil on rahvusvaheline õpetusmeeskond.
Meil on kursused,
mida võime õpetada neile, kes tahavad seda tööd teha.
Võime neid julgustada
ja palvetada nende eest ka siit Soomest.
Teha seda tööd koos kohalikega
Aasias, Aafrikas ja seal, kus Jumal uksed avab.
Palvet on vaja, sest on palju selliseid, kes kristlasi ka taga kiusavad.
Kuid on oluline, et nad saaks seal ohtult liikuda.
Jaa, võitlus on karm ja see on tõsine võitlus.
Palve aga aitab vaimumaailmas väga palju.
Me isegi ei mõista, kui palju see aitab.
Palve ongi see üks asi, mille kohta ütlesid, et see aitab palju.
Aga miks see aitab ja miks on tähtis palvetada?
Kui palvetada, siis kõik pilgud sellelt, mida me teha saame, on eemal.
Me pilgud on Jumalal
ja me väljendame oma südant ning väljakutseid Jumalale.
Tema teeb seda, mida Tema suudab teha
ja mida meie ei saa teha.
Meil on nüüd veel paar viimast minutit käimas,
mistõttu võid öelda vaatajatele, mida Püha Vaim sulle öelda annab.
Olen märganud oma elus, kui ustav on Jumal.
Tema, kes Ta on alustanud seda head tööd meis,
viib selle ka lõpule Jeesuse kaudu.
Tahan julgustada sind, kui sa oled veidi arglik oma usuelus.
Lase Pühal Vaimul tulla ja täita end igapäevaselt uuesti!
Sest Tema annab sulle julgust
viia see tähtis rõõmusõnum Jeesusest teistele.
Kas siis kodu- või välismaal. Kas koolis või pereringis.
See on väga tähtis,
et inimesed saaksid kuulda, et Jeesus on ainuke tee Jumal juurde.
Ainult edasi!
Otsige Jumala palet üle kõige, mida elus teete
ja küll siis Jumal ka juhib teid annab teile tarkust,
täites teid oma rõõmu- ja Vaimuga.
Misjonikäsk, mille Jeesus andis enne oma ülestõusmist,
on ääretult tähtis.
Sest see on käsk ja see kuulub täitmisele.
Tänu Jumalale, et oled saanud seda väga võimsalt tunda ja kogeda
ja näed, et see on sinu kutse.
Jah. See on käsk,
kuid tore on see,
et Jumal varustab meid selle käsu täitmiseks.
Meie osa on vaid sellele käsule kuuletuda.
Aitäh Jonathan selle saate eest!
Andku Jumal sulle laiad külvivaod ja külvipiirkonnad,
et saaksid külvata Jeesuse nime
mustades, valgetes ja kollastes maades!
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1770 (kõne hind 10 euri).
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa