Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan. Olen Martti Ojares ja -
vieraanani tänään on Eero Seesvaara. Tervetuloa Eero. - Kiitos.
Ensimmäinen kysymys yleensä koskee sitä, -
kuka on Eero Seesvaara ja millaiseen perheeseen sinä synnyit?
No voisi sanoa, että maalaispoika Hollolan kunnasta.
Tosin Vuorenkylässä Hartolan puolella syntynyt.
Helluntaikodin kasvatti, jolle hengel- liset asiat tulivat kodista tutuiksi.
Maalaistaloa elettiin ja asuttiin. Vanhemmat olivat maanviljelijöitä.
Äiti oli puutarhuri toiselta ammatiltaan.
Entä sitten, kun tulit kouluikään -
ja kävit keskikoulun jne. Millä tavalla elämäsi muuttui?
Minulta jäi keskikoulu väliin. Menin kansakoulusta kansalaiskouluun -
ja siellä oli johtajaopettaja nimeltään Reijo Taipale.
Varmaan olisi nykyään laitonta mutta hän piti uskontotunteja.
Kokeen reunaan hän kirjoitti, että etkö sinäkin voisi johtaa jotain sellaista.
Ymmärsin, että uskovaiseksi tiedetty opettaja haluaa, että minäkin teen -
ratkaisun Jeesuksen puoleen. Se oli mahdollista silloin.
Vaikuttiko se jollain tavalla? - Kyllä se vaikutti.
Jussi Taipale oli Jumalan asialla.
Hän rohkaisi minua menemään eteenpäin.
Helluntaikodin kasvattina en ollut kasteella käynyt.
Lahden helluntaiseurakunnassa menin kasteelle noin 15-vuotiaana.
Kun kerroit, että kävit kansalaiskoulun eli ns. perinteisen kansakoulun.
Siinä oli 5 porrasta, jotka kävit sähkötekniikan alalla.
Ensin oli ammattikoulu, -
sitten päättötyönä diplomi-insinööri tasolle.
Koulupolku oli pitkä. Vanhemmat eivät yllyttäneet keskikouluun -
eikä lukioon vaan ammattikoulu, puhelinasentajaksi.
Sitten muuttui nimi tietoliikenne tekniikaksi.
Siitä teknikko ja insinööri Riihimäellä.
Töihin Oilon-nimiseen firmaan, -
joka teki öljypolttimia, ja tekee paljon muutakin nykyään.
Sinne menin töihin.
Sitten tuli paikka Lahden kaupungin sähkölaitokselle.
Siellä oli kaukokäyttöinsinöörin paikka vapaana. Se oli aika jännä nimitys -
mutta tarkoitti järjestelmää, jolla valvotaan ja ohjataan etänä -
sähkö- ja kaukolämpöverkkoja sekä lämpökeskuksia.
Sinne sitten. Olin neljäs jonossa.
Kolme edellistä eivät ottaneet tehtävää vastaan, -
joten tulin valituksi siihen hommaan.
Työn ohessa opiskelin. Pidin yhden vuoden opintovapaata.
Opiskelin Diplomi-insinööriksi sähkötekniikan puolelta -
ja voimalaitos puolelta myös.
Monta kymmentä vuotta tuli sinulle työelämää.
Miten tekniikka on muuttunut sinä aikana tähän päivään?
Kyllähän se on. Sanotaan, että sähkötekniikan puolella ei niin paljon.
Aloitin puhelinpuolelta ja silloin olivat lankapuhelimet.
Nyt on jokaisella taskussa puhelin, jossa on vielä hyvä kamera jne.
Tekniikka on muuttunut hirveästi.
Olen entisiä ammattikoulukavereita tavannut -
ja he ovat erilaisia polkuja elämässä edenneet.
Tekniikka ja firmat ovat muuttuneet jne. Muutos on ollut huikeata.
Tokihan myös sähköyhtiöissäkin oheistekniikka, -
mikroprosessorit ja systeemit ovat muuttuneet kovasti.
Ennen asui sähköasemalla vakituinen ihminen.
Nyt hoidetaan etänä satoja sähköasemia.
Onko niin, että on ollut jatkuvaa oppimista koko työelämä?
No on ollut.
Olin Lahti Energiassa, joka yhtiöitettiin -90 osakeyhtiöksi.
Laskeskelin, että 35 vuoden aikana oli viisi eri hommaa.
Siinä tuli seitsemän vuoden jaksoja karkeasti.
Sinä olet ollut vähän kuin Paavali.
Olet teltantekijä korkealla tasolla mutta kuitenkin.
Olet tehnyt sitä työtä niin kuin äsken kuvasit.
Samanaikaisesti sinulla on ollut halu olla myöskin hengellisessä työssä.
Millä tavalla se kasvoi?
Milloin koit, että pystyit sanomaan olevasi Jeesuksen opetuslapsi -
ja tapahtui käänteentekevä muutos?
Käänteentekevä juttu oli noin 15-vuotiaana.
Helluntaikodin kasvattina minua ei lapsena kastettu -
ja kasteasia oli edessä.
Noin 15-vuotiaana menin uskovien upotuskasteelle.
Parisen viikkoa myöhemmin -
Jumala kuittasi valintani lähteä oikeasti seuraamaan Jeesusta, -
siten, että Hän täytti Pyhällä Hengellä ja puhuin uusin kielin.
Se oli aika outo ja jännä kokemus.
Tuntui, että jalat olivat ilmassa, kun kävelin rukoushuoneelta pois.
Olit kuitenkin vielä aika nuori, rippikouluikäinen.
Jos katsotaan kahta asiaa, jotka ovat limittyneet elämässäsi.
Tämä insinöörityö ja hengellinen kasvu.
Olen aina tehnyt tiettäväksi, että olen uskovainen kaveri.
Työpaikalla on se tiedetty. En juurikaan ole tuonut asiaa esille -
muutoin kuin silloin, kun se on tullut luontevasti puheeksi.
Onhan joku tullut huoneeseenikin ja yhdessä on rukoiltu.
Harvinaisempaa on se ollut. Toki se on vaikuttanut valintoihini, -
elämänkatsomuksiin ja sen tyylisiin asioihin, se oma uskonelämä.
Oliko niin, että jossain vaiheessa -
koit, että yrityselämässä ollessasi -
sinun ei tarvitse puolustaa Jumalaa vaan voit olla levossa.
Alkuaikoina tosiaan koin, että olen outo lintu, -
jonka pitää olla vastaan ja ei mene joukon mukana.
Sitten, en tiedä onko se häpeällistä sanoa, -
mutta noin 15 vuotta sitten, -
teologista sanontaa tai uskonnollista fraasia käyttäen, -
minulle kirkastui se, mitä armo tarkoittaa.
Olin noin 30-vuotias, kun sen tajusin.
Se oli Jumalan armoa sekin ja Pyhän Hengen vaikutusta.
Eihän minun tarvitse puolustaa Jumalaa työpaikalla -
eikä olla siellä mikään erikoinen. Voin olla hyvin luonnollinen.
Mitä enemmän olen tekemisissä ihmisten kanssa, -
sitä paremmin välittyy Kristus minusta.
Se oli suuri vapautuminen.
Välillä tuntui silloinkin, että on vähän jalat ilmassa.
Luulen, että tämä on äärimmäisen tärkeää, koska monet eivät tiedä.
Tulee ylihengellisyyttä tai pakonomaista. - Omaa yritystä.
Vapauteen Kristus vapautti.
Nimenomaan ja pelkään pahoin, että monet kantavat turhia taakkoja.
Koettavat omavoimaisesti vaeltaa Jumalan tiellä -
vaikka se on puhdasta armoa.
Meillä oli etuoikeus, kun Lahden helluntai srk:ssa oli saarnamies, -
Mauri Wiksten, joka oli saanut Jumalalta sydämelleen, -
että suomalaisille pitää julistaa armon evankeliumia.
Hänen saarnojaan olen vieläkin kuunnellut.
Netistä niitä löytyy isot määrät.
Se on uskonelämän ja oman henkisen elämän kannalta ydinkysymys, -
jos voit elää levossa.
Armo on todella sellainen asia, -
jonka merkitystä tuskin kukaan osaa täysin sanoa.
Armo on lahjaa, joka tulee Jumalalta.
Pyhän Hengen täytyy päästä kuvaamaan se, -
ettei se ole vain pään tietoa vaan sen voi uskoa todeksi.
Siinä ihmisen järki ja armo joutuvat taistelemaan.
Ihminen järjellä koettaa ymmärtää armoa ja siinä mennään suoritukseen.
Armo on lepoa Hänessä. - Niin on.
Olen pedantti, täydellisyyden tavoittelija luonteeltani.
Töissähän oli testejä, DISK-test analyyseja, -
jossa katsottiin minkä tyylinen kukin on.
Toivoin ettei seuraavassa tule samaa tulosta täydellisyyden tavoittelijana.
Aina se vaan tuli sieltä. Erityisesti tällaiselle ihmiselle -
on suuri asia elää armosta. Antaa itselle ja toisille anteeksi.
Miten näet pedanttisuuden, mihin viittasit, -
mitä siitä seuraa ihmiselle, jos armo ei pääse sitä keventämään?
Kyllä se on aika vaivalloista elämää ihan kokemuksestakin.
Tiedän, että se on raskasta elämää.
Jumala on antanut armon ja -
eikä ole tarkoittanut, että me vedetään kivirekeä.
Eero, sinulla on musiikki ollut lapsuudesta asti osa sinua -
ja on tänä päivänäkin. käytkö läpi, missä vaiheessa havaitsit -
musiikin olevan tärkeää ja instrumentit alkoivat tulla elämään?
Lahden helluntai srk:ssa toimi torvisoittokunta.
Siellä oli armeijan vääpeli, joka oli soittokunnan johtaja.
Hän teki suurenmoista työtä, kun veti, harjoitutti ja opetti soittajia.
Minulla oli heti mielessä, että kun kasteella käyn ja liityn srk:aan, -
niin mukaan soittokuntaan. Olen ollut siitä lähtien mukana, -
kymmenet vuodet.
Se on ollut hyvä harrastus.
Toisaalta hengellisellä musiikilla on iso merkitys.
Monet ovat kertoneet, etteivät muista jotain puhetta -
mutta muistavat laulut tai soitot.
Ne ovat avanneet sydämiä. Hengel- lisellä musiikilla on suuri merkitys.
Nimenomaan kristillisessä elämässä nähdään, -
että on monenlaisia kristillisiä ja hengellisiä tyylilajeja.
Niistä voi tulla jopa ongelma seurakunnille, -
jos ei niitä oikealla tavalla haluta ymmärtää.
Miten avaat tätä, kun tiedän, että seurakunnissa -
ylistys ja perinteiset hengelliset laulut saattavat jollain tavalla -
jopa riitauttaa seurakunnan.
Miten näet sen, millä tavalla ne ovat kehittyneet ja mitä haluaisit sanoa?
Sanotaan, että kuuluin pitkään helluntaiseurakuntaan, -
joka oli kasvattajaseura, jos niin voi sanoa.
Siellä jossain määrin ylistystä tuli minun aikana esiin -
mutta sitten perustettiin uusi seurakunta, Kääntöpiiri nimeltään.
Siellä oli jo DNA:ssa, että tämä on ylistävä seurakunta.
Oikeastaan niissä vaiheissa ja oli ehkä joitakin muitakin juttuja, -
tapahtumia joissa oli ylistystä myöskin, -
opin siitä pitämään ja ylistämisjuttu avautui.
Siinä puhutaankin Jumalalle.
Se on tässä suunnassa, kun perinteisempi on ollut vaakataso.
Minusta molemmilla on sijansa.
Kun on sen tyylinen tapahtuma, jossa halutaan ihmisiä evankelioida, -
niin vaakatason musiikki ja laulut.
Jos näin haluaa nimittää, niin sillä on sijansa.
Meidän normi jumalan- palveluksessa keskitytään -
ylöspäin suuntautuvaan musiikkiin -
eli ylistykseen ja palvontaan.
Olen joskus kuullut, että illassa, jossa on tunti, kaksi ohjelmaa, -
niin ensimmäinen musiikki voisi olla sellaista, -
jolla ruokitaan meidän sielua virittäytymään korkeammalle tasolle.
Sitten edetään ja lopulta on palvonta mutta se ei aina voi toteutua.
Eri ihmisikäluokat Suomessakin ovat tottuneet, -
että ne ovat virsiä tai vastaavan tyylistä musiikkia.
Ylistysvirsiäkin on olemassa luterilaisessa kirkossakin.
Ihminen jollain tavalla on tottunut tiettyyn ja se painottuu siihen.
Se, että pidetään käsiä ylhäällä, voi olla joillekin vaikeata.
Kyllä. Tietysti eri seurakunnissa on vähän erilainen kulttuuri.
Jos käsiä ei nosteta, niin ei välttä- mättä halua mennä käsiä nostamaan.
Haluaa olla sen kulttuurin mukaan ja kunnioittaa sitä.
Meillä, omassa seurakunnassa, alusta lähtien, -
ihmisillä on ollut vapaus nostaa käsiä tai olla nostamatta.
Jotta siihen pääsee mukaan, niin on ollut ohjeistusta.
Pyrimme ottamaan yleisölle tutuhkoja lauluja, että pääsee mukaan.
Tietysti parhaimmillaan se kaari johtaa siihen, että päästään palvontaan, -
jossa välttämättä ei olekaan sitä musiikkia ollenkaan.
Hieno juttu, jos sinne saakka pääsee.
Olemme aina sanoneet, että Jumala on ylistyksen arvoinen.
Se avaa meitä itseämme ja toisaalta se on Jumalankin tahto.
Jumala elää kansansa kiitoksessa.
Ylistys avaa myöskin Isän Jumalan sydäntä.
Sen perään voi laittaa rukouksia, jos haluaa.
Parempi lähteä tässä järjestyksessä.
Jumala tietää, kaiken, mitä tarvitsemme, -
mitä ajattelemme ja pyydämme, ilman, että sanomme sitä ääneen.
Hän todella haluaa, että koko huomiomme keskittyy Häneen.
Kyllä. Tuli tuosta mieleen story.
Saarnaajiksi nimitettiin siihen aikaan vanhempi- ja nuorempi saarnaaja.
Vanhempaa saarnaajaa Jumala käytti -
ja nuorempi mietti, mikä on hänen salaisuus.
Hän varmaan kovasti rukoilee ja lukee Jumalan Sanaa.
Hän meni illalla, tarinan mukaan, -
vanhemman saarnaajan huoneeseen sängyn alle piiloon -
ja seurasi sieltä, miten vanhempi saarnaaja toimii.
Hän oli vaan vetänyt peiton korviin ja sanonut Jumalalle, -
"Meidän välillämmehän ei ole mitään. Meillä on asiat kunnossa." -
ja nukahti siihen. Siinä oli armosta elämistä.
Toki hän varmaan rukoili ja luki Jumalan Sanaa -
mutta tuossa kohtaa ei sitä tehnyt. - Näinhän se on.
Ihmisen ja Jumalan välissä ei saisi olla mitään epäpyhää, selvittämätöntä.
Estävää tekijää.
Sinä olet maallisen karriäärin rinnalla -
rakentanut uuden seurakunnan Lahdessa.
Miten tämä ajatus tuli ja lähti liikkeelle?
Olin mukana siinä. Olin jossain vaiheessa johtajuusseminaareissa, -
jossa oli Kari Törmä keskeisenä henkilönä.
Hänellä oli loistava muisti. Kun tulin toista kertaa tervehtimään, -
hän muisti, että "Mitäs Seesvaara". Aivan älytöntä, miten voi muistaa.
Hän sanoi, "Perustakaa Seesvaarat Lahteen uusi seurakunta".
Se oli missio, mitä Kari toi paljon esiin.
Sanoin, että näen parempana olla edesauttamassa -
nykyistä seurakuntaa, missä olemme. Se oli ajatukseni.
Siihen tarvittiin potku, jossa meidän silloinen seurakunnan johtaja -
pakotettiin irtisanoutumaan seurakunnan johtajan tehtävästä.
Aloimme rukoilemaan "Herra, miten mennään eteenpäin?"
Jumala antoi minulle profetian kautta vahvistuksen asiasta, -
joka oli ollut mielessäni, että "Pitääkö uusi seurakunta perustaa?".
Niin siinä kävi.
Olin sanoutunut irti vanhimmistosta siinä vaiheessa.
Henkilö, joka toi profetian, sanoi, -
"Se, mitä olet tehnyt, on ihan oikein ja nyt menet eteenpäin."
Hän ei sanonut, että pitää perustaa seurakunta -
vaan kehotti menemään eteenpäin.
Seuraavaksi illaksi oli jo sovittu yhteinen rukoustapahtuma.
Koin, että Jumala tahtoo, että perustamme uuden seurakunnan.
Näin tapahtui ja vuonna 2002 lähdettiin liikkeelle.
Kohta tulee 20 vuotta siitä. - Miten tämä paikka valikoitui?
Ihan alusta saakka oli rukousaiheena, että me löydetään toimitilat.
Oikeastaan jo helluntaiseurakunnan puolella oli tällainen näky -
sekä Tenhusen Markulla että minulla, että pitäisi saada tila, jossa nuoret -
ihmiset voivat laulaa ja soittaa, ja ylistykin varmaa oli tähtäimessä.
Sellainen paikka pitäisi saada jostain.
Vielä mielessäni oli se, -
kun moni soittokuntalainen oli rakentanut itselleen oman talon, -
että nyt olisi aika rakentaa Herran huone.
Tällainen ajatus oli ja sama näky oli Tenhusen Markulla.
2006 löydettiin keskustasta vanha rautateollisuuden talo -
tai Raute Oy, joka löytyy pörssistä nykyään.
Entinen toimitalo, vanha valimo ja se hankittiin uskossa.
Remontoitiin uuteen käyttöön -
ja nyt se on ollut siinä käytössä vuodesta 2008 lähtien.
Onhan se aika iso päätös ja investointi, koska se on 2000 neliötä -
kaiken kaikkiaan. Sen tietää, että ei se ihan ilmainen ole.
No ei. Ajatuksena oli, -
kun maailmalla on tällaisia, jotka ovat yhteiskäytössä,
että päivällä on bisneskäyttöä ja illalla hengellistä käyttöä, -
karkeasti sanottuna, ja viikonloppuisin.
Se on toteutunut. Tosin, nyt pandemian aikaan, -
päivittäis-käyttö on jäänyt lounasruokailuksi.
Tilojen vuokrausta ei ole ollut niin paljon tällä hetkellä.
Siitä on noin 20 vuotta, kun 2002 ajatus syntyi.
Ajatus on niin vanha ja se toteutui 2008. Siitä on 15 vuotta.
Sinä aikana on tapahtunut paljon.
Koko Suomessa ja hengellisellä kentällä on tapahtunut paljon.
Miten kävisit tätä 15 vuoden polkua lävitse?
Kyllähän se oli pitkä polku.
Onneksi ei etukäteen tiennyt, mitä kaikkea siinä on.
Jossain kohtaa oli aika kapeakin se kujanjuoksu -
taloudellisessa ja seurakunnallisessa mielessä.
Meiltä lähti jossain vaiheessa ihmisiä huomattavan paljon pois.
Nyt näyttää taas paremmalta ja voi vapaammin hengittää.
Miko Puustelli on ollut pastorina viimeiset vuodet -
ja seurakunta on lähtenyt kasvuun.
Se on ollut ilo todeta ja uskon, että kasvaa edelleen ja -
tulee erilaisia työmuotoja, jossa saavutetaan enemmän ihmisiä.
Miten näiden seurakuntaan aktiivisesti kuuluvien ihmisten keskuudessa -
heidän hengellinen polku on kulkenut?
On paljon uskoon tulleita.
Viime sunnuntaina oli kastetilaisuus, jossa oli 2 ihmistä.
Kyllä tietysti Jumalan Sana ja rukous hoitavat.
Rukoustilaisuuksia on keskiviikkoisin.
Ihmisten vapautumista tapahtuu.
Ne saattavat olla pitkiäkin prosesseja, jos on paljon haavoja.
On tällaista etenemistä ja jotkut muuttavat jopa paikkakuntaa -
tai lähtevät toiseen seurakuntaan.
Meidänkin seurakunnasta yhdessä vaiheessa lähti aika paljon ihmisiä.
Tehtävämme on tietysti voittaa ihmisiä Kristukselle -
ja myöskin pyrkiä auttamaan opetuslapseuttamisessa -
ja kasvamisessa sekä armon tuntemisessa.
Miko oli vähän aikaa sitten ohjelmassani.
Hän kertoi ja toi esiin sen, -
että olette aika paljon menneet seinien ulkopuolelle eli kaduille.
Löytämään sieltä, koska siellähän valtaosa ihmisistä on, -
jotka eivät tule seurakuntatiloihin. Mitä haluat sanoa tästä?
Sehän on meistä seurakuntalaisista paljon kiinni.
Meillähän on tuntosarvet. Eihän rakennuskaan ole pääasia.
Yhteisillä kokoontumisilla on oma arvonsa mutta -
lonkeroilla kunkin lähiympäristöön -
evankeliumi menee pääasiassa eteenpäin.
Ymmärsin, että kun Pyhä Henki on johtanut Mikoa, -
niin hän on tavannut ihmisiä hänellekin yllätyksenä -
ja jotka Pyhä Henki on ohjannut.
Varmasti on, kun rukoillen kuljet, niin Herra ohjaa.
Mikolla on erityinen armoitus tuossa kohtaa.
Voi sanoa, että hän on paimenen lisäksi evankelista.
Hänet moni tuntee vaikka ei varsinaisesti asu paikkakunnalla -
mutta kuitenkin on meillä paljon.
Nyt on viimeiset pari minuuttia alkaneet.
Voitko sanoa katsojille, mitä Pyhä Henki sanottavaksi antaa. Ole hyvä.
Kiitos. Oman elämänkokemukseni perusteella voin sanoa, -
että Jumala johdattelee, pitää huolen ja on uskollinen.
Omassa elämässä olen sitä saanut kokea -
vaikka on monenlaisia tilanteita. Kannustan luottamaan Jumalaan ja -
rukoilemaan, jos ei käsitys armosta ole selvä, -
että Jumalan Pyhä Henki avaa armon todellisuutta.
On mahtavaa elää armosta.
Tänä aikana monet ovat ahdistuneita.
Jumala on hyvä Jumala, armahtava Jumala, -
joka antaa katuvalle synnit anteeksi. - Aamen.
Määrätyllä tavalla katuminen on tärkeää, -
että ei olisi ylistyksessä mitään erotusta ihmisen ja Jumalan välillä.
Kyllä. Ykkösjuttu on usko Jeesukseen. - Aamen.
Kiitos Eero ja siunausta sinulle ja seurakunnalle. - Kiitos samoin.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola