Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan. Olen Martti Ojares ja -
tänään vieraanani on Tomi Kuosmanen. Tervetuloa Tomi.
Lämmin kiitos kutsusta, oli ilo tulla.
On sanottava katsojille, että teemme 2 ohjelmaa.
Elämässäsi on niin monipuolista ja monenlaista tapahtunut.
Emme mitenkään saa riittävästi yhteen ohjelmaan.
Kaikissa ohjelmissa aloitetaan aina lapsuudesta ja kodista.
Millaisista lähtökohdista olet maailmaan tullut?
Olen viettänyt lapsuuteni Pohjois-Hämeessä Mäntässä.
16 vuotta asuttiin siellä. Olen perheen kuopus.
Minua ennen oli 2 veljestä, Pauli ja Hannu sekä isä ja äiti.
Uskovainen koti. Isä toimi Mäntässä yläasteella matikan, fysiikan -
ja kemian opettajana. Matemaattisten aineiden opettajana.
Äiti hoiteli meitä kotona. Paikallinen helluntaiseurakunta -
oli hyvin läheinen isälle ja äidille, tärkeä paikka.
Hyvin paljon vapaa-aikana oltiin siinä. Toki muissakin -
urheilu ja musiikkijutuissa mukana.
Mänttä oli 9000 asukkaan pieni hyvä paikka kasvaa.
Kaunis paikka ja oli hyvä lapsuus, minkä olen saanut elää.
Oliko niin, että sinulla on aika mones- sa sukupolvessa uskon saarnaajia?
Kyllä, molemmat isoisät ovat olleet saarnamiehiä.
Äidinisä Karjalassa ennen sotia oman toimen ohella.
Heti sodan jälkeen hän kuoli mutta isänisä, Viljam Kuosmanen -
palveli 50 vuotta kiertävänä sananjulistajana Suomessa.
Savossa, Pohjanmaalla ja Helsingissä viimeiset vuodet.
Täällä kuolikin aikanaan.
Hän saarnasi viitisenkymmentä vuotta evankeliumia.
Sait jo äidinmaidossa uskoa ja uskonelämää.
Se johti myöskin siihen, että olit jo lapsuudessa uskossa.
Kyllä se johti siihen käytännössä.
Olen onnekas, että usko oli hieno asia kotona.
Se ei ollut millään tavalla painostava, pakottava -
vaan tuli normaali arjen kautta iloisena, myönteisenä, hyvänä asiana.
Minulla ei ole minkäänlaisia traumoja tai kummajaisia jäänyt lapsuudesta.
Isän ja äidin, ja ehkä myös Viljam-papan usko, -
oli jotain aitoa, alkuperäistä. Siinä ei ollut mitään päälle liimattua.
Se sai minut kiinnostumaan asioista vahvasti ja selvittämään niitä.
Hyvin normaali kuvio on, kuten minullakin, että kesäleireillä -
7-8-vuoden ikäisenä olin valinnan paikalla.
Haluanko seurata Jeesusta vai ei.
Silloin tein ensimmäisen päätöksen, että haluan seurata Jeesusta.
Totta kai se päätös on ollut monta kertaa puntarissa.
Joskus kysytään, milloin olen tullut uskoon, -
niin yleensä vastaan, että tänään.
Tänäkin aamuna, kun Kontulassa heräilin ajattelin, -
että valitsen tänään Jeesuksen jälleen kerran.
Se ei ole uskoontulo vaan tietoinen päätös, että kaikki asiat, -
järjelliset, kokemukselliset, uskoon liittyvät kysymykset, -
kaikki puoltaa 100 prosenttisesti, että valitsen tänään Jeesuksen. - Aamen.
Tämä oli hyvä alku, kun kerroit tästä päivästä.
Voi varmaan sanoa, että minulle huoli hukkuvista sieluista jo hyvin nuorena.
Olitko 15-vuotias, kun aloitit?
Voisi sanoa, että siinä murrosiässä olin seurakunnassa -
mukana ja muissa harrastuksissa.
En ollut mitenkään palava uskossa vaan enemmänkin -
sivustaseuraaja, arka ja hiljainen.
Elämäni käänteentekevin hetki tapahtui 15 vuoden ikäisenä.
Muistan sen tilanteen vieläkin Mäntässä.
Oli nuorten kokoontuminen, ihan hiljainen, rauhallinen ja normaali -
loppurukous, jossa kuulin selvän äänen.
Se ei tullut siitä salista eikä kukaan muu sanonut.
Se ääni sanoi minulle: "Tomi, tarvitsen sinua. Haluan sinut työhöni."
En voinut ymmärtää siinä hetkessä. En uskaltanut puhua siitä kenellekään.
Tapahtui selkeä muutos elämässäni.
En voinut kuvitella, että Jumalalla olisi minulle mitään käyttöä.
Oli toisenlaiset suunnitelmat.
Sen kokemuksen todenperäisyyttä ei voi minulta kukaan riistää.
Se jäi siemenenä sisälle, en uskaltanut puhua siitä.
Polte alkoi kasvamaan ja ilmeni monella tavalla.
Saatoin kuunnella puhetta, lähetys- saarnaajaa, hengellistä laulua -
ja sisällä alkoi polte hengellisten asioiden pariin. Päätin, että -
Jumala olet kutsunut minut, jos on jotain käyttöä niin haluan.
Ensimmäinen päätös oli, että raamattukouluun.
Heti, kun se oli mahdollista, 18 tai 19-vuotiaana, menin -
peruskurssille Isoon Kirjaan. Sieltä avautuivat ovet evankeliumin työhön.
En ole pyrkinyt mihinkään. Kutsu on ollut koetuksella -
ja olen heittänyt sen menemäänkin.
Jumalan armosta saanut palata, koska se on ollut vahva.
Myöhemmin tulee esille tehtäviä, mitä olet tehnyt -
kristillisyyden ulkopuolella.
Olet ollut monenlaisissakin firmoissa töissä ja -
mm. Jyväskylän kaupungissa vastuullisissa luottamustehtävissä.
Koko ajan sinulla on ollut tällainen sivupastorin tehtävä.
Se on ollut sinulla koko ajan se moottori.
Kyllä se on siellä ollut ja toki niihin vaiheisiin -
liittyy myös jakso, jossa tein jo selkeän päätöksen -
vetäytyä hengellisen työntekijän tehtävistä.
Halusin loppuelämän tehdä jotain muuta.
Elämässäni on tietynlaisia uskon kriisejä.
Ehkä koin, että menestyn muualla. Pystyn tekemään muutakin.
Muistan yhden tilanteen, mikä oikeastaan sävähdytti minua.
Minulla on aika iso kirjasto Saarijärvellä mökillä.
Tykkään kirjoista ja olen hankkinut paljon hengellisiä kirjoja.
Jyväskylän Helluntai srk:n silloinen pastori Kenneth Karppinen oli -
vaimonsa kanssa meillä mökillä ja olimme kirjastossa.
Sanoin Kennethille, että vie kaikki. En tarvitse niitä koskaan.
Sinulla on niille enemmän käyttöä.
Kenneth oli viisas mies ja ei vienyt kirjojani. Sanoi jotain rohkaisevaa.
Jotenkin kutsuun, minkä silloin sain, olen joutunut pitkän prosessin kautta -
vähän kuin tuhlaajapoika palaamaan ja nöyrtymään.
Olen saanut uuden mahdollisuuden -
palvella kokoaikaisesti hengellisessä työssä.
Se asettaa tehtävän suureen kunniaan. Olen saanut tulla takaisin.
Maisteritutkinnon suorittamisen jälkeen -
sinulle tuli vähän maallisia tehtäviä.
Ne tulivat vähän varkain tietyllä tavalla.
Tulimme lähetyskentiltä Suomeen -
tyhjän päälle niin kuin usein lähetit joutuvat. Ei ollut tietoa mitä on.
Tulimme 2015 Suomeen. Minulla ei ollut työpaikkaa, ei mitään.
Seurakunta-asioitakin mietin. Joku kysykin pastoriksi jne.
Silloin alkoi maahanmuuttokriisi, 2015.
Meillä on tosiaan mökki Saarijärvellä.
Luin paikallisesta lehdestä ilmoituksen, -
että Saarijärvelle on tulossa vastaanottokeskus.
Soitin kaupunginjohtajalle "Olen tehnyt paljon -
humanitäärisiä projekteja kehitysmaissa.
Minulla on jotain osaamista auttamisessa."
Kerroin taustastani ja hän käski soittaa SPR:n johtajalle, että on suunnitelma.
Saattaa olla, että Saarijärvelle tulee vastaanottokeskus.
Kun soitin, he kysyivät pääsenkö illalla käymään. Mentiin katsomaan tiloja.
Seuraavana iltana bussilastillinen turvapaikanhakijoita tuli Saarijärvelle.
2 kk hoidin sitä ilman vakanssia. Väkeä tuli ovista ja ikkunoista.
Piti järjestää ruokaa, petiä ja asioita kuntoon.
Oli tosi pitkiä päiviä. Minut valittiin vastaanottokeskuksen johtajaksi -
vähän vahingossa.
Olin siinä 1,5 vuotta ja johdin toista Kyyjärvellä, joka oli lähellä.
Kun vastaanottokeskuksia vähennettiin, -
maahanmuuttovirastolla aukesi uusi virka, jota ei aikaisemmin ollut.
Ylitarkastajan tehtävä valmiuteen ja varautumiseen koko Suomessa.
Oli hirvesti hakijoita mutta tulin valituksi ja ajauduin 3 vuodeksi -
Migrille, maahanmuuttoviraston ylitarkastajaksi.
Jälkikäteen näen, että ne ovat olleet tosi tärkeitä vuosia.
Tämä on iso kokonaisuus. Suomeen tuli yhtäkkiä 32000 lyhyen ajan sisällä.
Tuli Irakista ja mikä mistäkin.
Se yllätti meilläkin kaikki.
Yksi kysymys, että millä tavalla?
Tuliko tämä ihan yllätyksenä vai -
olisiko pitänyt varautua jotenkin?
Mitä meidän valmistautumislait sanovat?
Jälkiviisaus on parasta viisautta. Kun katsotaan peruutuspeiliin, -
niin meillä olisi pitänyt asiat olla Suomessa paremmalla tolalla.
Suomessa tehdään säännöllisesti riskiarviointia.
Millaisia uhkakuvia voi tulla, ympäristökatastrofeja, -
pandemiat, mitä nyt on kohdattu. Yhtenä suuren riskin uhkana -
meillä on ollut laajamittaisen maahantulon tilanne.
On ajateltu, että se tulisi ehkä idästä enemmänkin.
Meillähän oli aikanaan korotettu tilanne myös siihen liittyen, -
kun Neuvostoliitto hajosi. Pelättiin, että tulee paljon.
Oli tietynlaisia varautumisen velvollisuuksia asetettu yhteiskuntaan.
Kaikilla Ely-alueilla pitäisi olla tietty määrä valmiutta siihen.
Ehkä kukaan ei uskonut, -
että laajamittainen maahantulon tilanne olisi mahdollinen.
Vaikka papereissa puhuttiin, että on realistista, että 100000 tulee jostain.
Kenenkään mielikuvitukseen ei tullut, -
että Afganistanista, Iranista, Irakista asti se virta tulisi Suomeen asti.
Se pääsi yllättämään.
Jos oltaisiin paremmin valmistauduttu, niin oltaisiin helpommalla päästy.
Olen seurannut lähimaita, niin täytyy sanoa, että selvittiin yllättävän hyvin.
Siinä venyi kaikki tahot. Tarvittiin valtiovaltaa, paljon järjestöjä, -
kuntien työtä, sairaanhoitopiirit ja seurakunnat tekivät tärkeätä työtä.
Saarijärvelläkin ensimmäisillä viikoilla oli Marttoja, seurakuntien edustajia.
He tekivät ruokaa, hakivat vaatteita ja liinavaatteita, pyyhkeitä jne.
Ilman yhteen puhaltamista ei oltaisi näin hyvin selvitty.
Toki oli paljon ongelmia.
Olet ihan oikeassa, että varustautu- minen olisi voinut olla parempaa.
Paljon tässä on kehitytty Suomessakin.
En tiedä paljonko Saarijärvelle ja Kyyjärvelle tuli ihmisiä, -
mutta millaisia ihmisiä he olivat, kun he tulivat?
Eivät ainakaan suomea osanneet, varmaan ei englantiakaan.
Kun heillä ei ollut mitään ajankuluksi tai työtä, niin miten kaikki järjestyi?
Alku oli tosi kaoottinen.
Tilannehan oli se, että Tornioon tuli tai aluksi junalla Vaasaan.
Vaasasta tuli meillekin ensimmäiset mutta Tornioon tuli paljon.
Pahimpina päivinä taisi tulla 700 tai 900 jopa yhtenä päivänä.
Sinne perustettiin järjestelykeskus, missä saatiin alkupuhuttelut tehtyä.
Rekisteröinnit ja sieltä linja-autoihin. Maahanmuuttovirastolla oli valtava -
tehtävä koettaa etsiä paikat, mihin yhtenä päivänä 900 majoitetaan.
Meilläkin puhelin soi koko ajan, että vieläkö mahtuu?
Saarijärven ja Kyyjärven kautta taisi 700 turvapaikanhakijaa mennä.
Ihmiset tulivat hyvin erilaisista olosuhteista, erilaisista tilanteista.
Joillakin oli sandaalit, joillakin oli useampikin laukku mukana, -
omaisuutta enemmän. Myöhemmin tuli Raja-Joosepin kautta väkeä.
Oli monta kansallisuutta. Eivät he tunteneet toisiansa.
Heidät oli Torniossa laitettu yhteen. Aluksi oli hirmuinen hätä omaisista; -
mihin on veli joutunut, missä on äiti, jne.
Aluksi oli paljon pelkoa ja kauhua merimatkoista, -
mitä he olivat tehneet Välimeren yli.
Oli ihmisiä, jotka olivat menettäneet esim. veljensä. -
Muistan tapauksen, joka itki sitä todella kovasti.
Vene oli uponnut, hän oli pelastunut ja omaisia oli kuollut.
Samaan aikaan Syyrian sota oli tosi paha.
Joillekin Syyriasta tulleille sen seuraaminen sivusta, -
kun itse oli turvassa ja samaan aikaan perhe saattoi olla siellä, ne uutiset.
Se oli vaikea syksy ja tehtiin pitkää päivää.
Kaikki on meillekin uutta, kaikki lainsäädäntö, mistä saadaan palvelut.
Terveyspalvelut, lapsille hoito tai koulupaikka, paljon terveysongelmia.
Mistä saadaan henkilökuntaa? Ei ollut koulutettua henkilökuntaa.
Se oli uusi asia kaikille. Kaikenlaisia haasteita oli joka päivä.
Toisaalta ihailen myös Suomen yhteiskuntaa, että nopeasti -
poliisi otti oman vastuunsa, maahanmuuttovirasto omansa.
Oli suojelupoliisilla, rajavartiolla ja tullilla oli omat roolinsa.
ELY-keskuksella, kunnilla ja kouluilla oma roolinsa.
Paljon pidettiin palavereja mutta saatiin tilanteet toimimaan.
4-5 kk jälkeen oltiin aika normaalissa tilanteessa.
Paljonko oli Saarijärvellä yhteensä? - 400 pysyvä määrä mutta se vaihtui.
Miten pitkään? - 1,5 vuotta oltiin siellä.
Kuinka monta prosenttia 32000:sta on tällä hetkellä Suomessa?
En viimeisiä tietoja tiedä mutta jossain vaiheessa, -
tarkkoja tilastoja en tiedä mutta jossain vaiheessa -
oli helppo laskentakaava, että jos 30000 tuli, -
niin noin 10000 siitä palautettiin tai lähti itse takaisin.
Aika pian ensimmäisen vuoden aikana.
Ehkä 10000 sai myönteisen päätöksen.
Heidän kohdalla maahanmuuttovirasto arvioi, -
että täyttyy kansainvälisen suojelun kriteerit.
He saivat turvapaikan vuodeksi tai neljäksi. Siinä vaiheessa 10000 sai -
kielteisen päätöksen, jotka ovat valittaneet päätöksestä.
Valituksia on ollut monta eri hallinto- asteissa. Kun kielteiset tulee, -
niin monet ovat palanneet tai saaneet myönteisen päätöksen.
Tällainen kolmijako. - Mikä on arviosi tänä päivänä, paljonko mahtaa olla?
Ehkä 30000:sta voisi 10000:ssa pyöriä.
Tämä on tosi karkea näppituntuma.
Siinä ei varmaan tunteja laskettu.
Ei siinä laskettu.
Kun on myös usein puhuttu siitä, -
että osa tuli seurakuntaan, osa tuli uskoon.
Kuten sanoit, yksi kriteeri sille saiko ihminen jäädä tänne, -
oli se, onko ihminen tullut uskoon.
Millaisia tietoja sinulla on tästä?
Kun ihminen hakee turvapaikkaa, niin tosiaan on kriteerit.
Täytyy olla syy siihen, että hakee turvapaikkaa.
Yleensähän se on, että omassa maassa uhkaa kidutus, -
kuolema tai vaino. Se täytyy pystyä näyttämään toteen ihmisten kohdalla.
Totta kai ensimmäisessä aallossa -
tuli paljon kristittyjä, joita vainottiin omissa maissansa.
He pystyivät aika helpostikin viranomaisille näyttämään toteen, -
että kirkko on tuhottu tai perheeseen on kohdistunut tällaista.
On selvää, että silloin ei voida palauttaa. On liian suuri riski palata.
Tällä hetkellä Afganistaniin kristityn palauttaminen on mahdotonta.
Silloin ei palauteta ihmistä.
Kun tuli paljon turvapaikan hakijoita, he tutustuivat meidän yhteiskuntaan.
Kävivät kirjastossa, uimahalleissa, torilla, kaupassa ja seurakunnissa.
Kaikilla paikkakunnilla on kirkkoja ja he alkoivat tutustua tähän puoleen.
Saivat ystäviä sieltä ja seurakunnat olivat siinä aktiivisia -
ja tarjosivat mahdollisuuden osallistua erilaisiin toimintoihin.
Sitä kautta monet kääntyivät kristinuskoon.
Tänä päivänäkin tunnen monia, jotka silloin tulivat uskoon -
ja ovat edelleen seurakunnassa mukana.
Tiettyihin maihin, kun on kääntynyt kristityksi, ei voi palata, -
koska suku hylkää tai on uhka vainosta.
Silloin maahanmuuttovirastolle he kertoivat uuden syyn.
Elämä on muuttunut, minusta on tullut kristitty ja -
tällä perusteella, vaikka ei ollut alkuperäinen syy, ei voida palauttaa.
Tämän on ollut maahanmuutto- viranomaisille -
haasteellinen asia selvittää.
Mikä se uskoontulo on ollut, mikä tilanne oikeasti lähtömaassa on.
Ei pysty näyttöjä antamaan.
On selvitetty, onko uskon aitous olemassa.
Viranomaisten täytyy suhtautua aina neutraalisti asioihin.
Ei uskoontulo ole ainoa mitä saatetaan käyttää hyväksi.
Saattaa olla valheellinen avioliitto suomalaisen kanssa.
Koetetaan avioliiton kautta päästä tai työpaikan kautta.
Aina viranomainen joutuu arvioimaan koko tilanteen.
Tämä on ollut haastavaa maahanmuuttovirastolle.
Jos viranomainen arvioisi Martin tai Tomin uskon aitoutta, -
niin on haastavaa.
Maahanmuuttovirasto on tarvinnut seurakunnilta paljon -
neuvoja, keskustelua ja pohdintaa. Miten selvitetään?
Seurakuntia on kuultu, miten aktiivisia he ovat.
Näkyykö uskoontulo käytännön elämässä?
Onko se oikeasti vaikuttanut siihen.
En kadehdi viranomaisia, jotka päätöksiä tekevät.
Hallinto-oikeus sitä tekee ja jopa korkein hallinto-oikeus.
Sinulla on kuitenkin pastori- ja teologista koulutusta hyvin paljon.
Missä määrin ajattelet, että siitä on ollut hyötyä tehtävässä -
ja toisaalta kokemusta sinulle.
Sekä että, olen 15 vuotta ollut lähetystyössä ulkomailla.
Se, että on työskennellyt eri kulttuurien, uskontojen -
ja kielten parissa, on ehdottomasti hyöty.
Tuli paljon niistäkin maista ihmisiä, missä olen asunut.
Bangladeshista, Nepalista ja Intiasta.
Tiesin paljon taustoja asioista, ja olen paljon matkustanut muutenkin.
Se helpotti hahmottamaan asioita paremmin.
Nyt olen palannut pastorin tehtävään.
Kontulassakin on paljon maahanmuuttajia.
Olen nähnyt viranomaisten näkökulmasta, -
mitä maahanmuutto Suomessa on.
On opiskelijoita, tullaan avioliiton, työn ja turvapaikan kautta.
Pystyy paremmin hahmottamaan ja olemaan rinnalla paremmin -
ja tietää missä vaiheessa prosessi on.
Millaisia haasteita he kohtaavat Suomessa suhteessa viranomaisiin.
Näen ehdottomasti valtavana pääomana kokonaisuuden.
Minulla oli kuva, että oikeasti uskoon tulleet ja uudestisyntyneet -
ovat palavia, vahvoja uskovia. Millainen vaikutus heillä on ollut -
seurakunnan suomalaisille perusjäsenistölle?
Nehän keskittyvät aika paljon isoihin kaupunkeihin.
Vaikka Saarijärvellä oli niin paljon, -
niin sinne on jäänyt ihan pari, kolme pysyvästi asumaan.
Isoissa kaupungeissa, -
joissa on perinteisesti ollut maahanmuuttajatyötä, -
he ovat hyvin solahtaneet mukaan.
Alkuvaiheissa keskuksia oli pienillä paikkakunnilla.
Olihan se näky, kun pieneen hiljaiseen kirkkoon -
50 poikaa marssii etupenkkiin istumaan.
Hetkellisesti aiheutti mutta en usko, että laajemmin.
On ollut merkittävä maahanmuuttotyö jo pitkään seurakunnissa.
Ehkä on tullut uusia kieliryhmiä näistä, jotka tulivat maahan, -
on muodostunut uusia kieliryhmiä maahanmuuttotyön sisälle.
Venäläisiä Suomessa on noin 70000. - Eniten.
Onhan sekin kohtuullisen lyhyessä aikaa kasvanut.
Se on vaikuttanut meidän hengellisyyteen. - Juuri näin.
Venäläisiä ja virolaisia on eniten ulkolaisista ryhmistä Suomessa.
Nyt Tomi sinulla on vapaansanan paikka.
Sano katsojille, mitä Pyhä Henki sanottavaksesi antaa, ole hyvä.
Kiitos. Tuli mieleen tapaus, -
kun olin lähetyslaiva Doulokselta lähdössä pois.
1,5 vuotta palvelin siellä nuorena miehenä.
Seilattiin Aasiassa ja Afrikassa.
Laivan johtaja - syvästi arvostamani - Mike Hay tuli luokseni ja sanoi yhden -
lauseen, jota en silloin ymmärtänyt millään tasolla. Hän sanoi: -
"Tomi muista, että tärkeintä elämässäsi on pysyä lähellä ristiä."
Ymmärsin korvillani, mitä tuo tarkoitti mutta sydämelläni en.
25 vuotta on mennyt aikaa, niin tänään ymmärrän sen, mitä hän sanoi.
Ei ole hengellisessä elämässä -
mitään suurempaa, mitään hienompaa kuin olla lähellä ristiä.
Sitä opettelen, siinä haluan viipyä -
katselemassa suurinta ihmettä, mikä on tapahtunut.
Jeesus ristillä kuoli edestämme. Kaikki se, mitä siihen sisältyy, -
on niin mittavaa, että koskaan ei lopu se materiaali ja voima, jota siitä saa.
Se on kehotukseni, minkä sain nuorena miehenä,
myös sinulle hyvä ystäväni siellä: Pysy lähellä ristiä.
Minulle se tarkoittaa, että kuuntelen paljon rististä kertovia lauluja.
Ne murtavat sydämen ja koskettavat syvintä olemusta, henkeäni, -
kun olen lähimpänä Jumalan ja ihmisen kohtaamista.
Toni kiitos näistä sanoista.
Ennen kaikkea sanojen sisällöstä.
Kun me ihmiset -
aina muistaisimme, mikä on tärkeysjärjestys.
Se alkaa ristiltä, ristin sanomasta ja Jeesuksen verestä.
Tänä päivänä monet kulkevat sen ohi ja se on surullista.
Kiitos Herralle, Hän kutsuu meitä joka päivä.
Kiitos tästä ensimmäisestä ohjel- masta. Tulemme tekemään toisen, -
jossa mm. ollaan aika pitkään Nepalissa. - Kyllä. Kiitos.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola