Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan. Olen Martti Ojares ja -
vieraanani tänään on Juha Hiltunen. Tervetuloa. - Kiitoksia.
Käymme elämääsi lävitse vajaa puoli tuntia -
ja voi sanoa etukäteen, että siinä on monenlaista väriä.
Sanotaan näin, että kun loppua kohden menemme, -
on väri jo hyvin kirkas. Käytkö läpi sinun -
varhaislapsuuttasi, nuoruuttasi, missä synnyit jne.
Olen syntynyt marraskuussa -53 Naantalissa.
Pikkuvauvana vanhempien kanssa muutettiin itärajalle Värtsilään, -
missä isoisällä oli vuokrattuna sahayritys.
Se meni konkurssiin seuraavana vuonna.
Äidin perhe ja suku on kotoisin Vaasasta.
Isä ja perhe katsoivat, että jos muutetaan, -
ei Turkuun eikä Naantaliin vaan mennään Vaasaan.
Vaasassa vietin koko lapsuuteni ja nuoruuteni armeijaikään asti.
Asuttiin Vaasassa eri paikoissa ja minulla on 2 nuorempaa sisarusta.
Olen esikoinen.
Minulla on aika hyvin kartoitettuna ihan varhaisemmasta ajasta.
Äiti on taiteellinen ja hän oli ihan ammattipiirtäjäkin, mainospiirtäjä.
Taiteellisuutta on suvussa, olen perinyt sitä.
Olen ihan pikkupojasta asti piirtänyt. 2-3-vuotiaana aika tarkkojakin juttuja.
Olin kiinnostunut maailmasta.
Äitini teki "Kulta-aika lapsuuden" kirjaa, joita edelleen tehdään, -
johon hän hyvin seikkaperäisesti kertoi millainen olen ollut.
Sieltä on ilmennyt, että olen ollut totinen ja mietteliäs lapsi.
Olen viihtynyt omissa puuhissa toisin kuin nuoremmat vilkkaat sisarukset.
Tutkijamentaliteetti on näkynyt pie- nestä pitäen ja jatkui kouluelämässä.
Olin kiinnostunut monista asioista.
Historia, uskonto ja maantiede olivat vahvimpia aineita.
Matematiikka oli huono enkä ollut kiinnostunut.
Pari kertaa sain ehdot ja jäin luokallekin.
Henkisiä harrastuksia on tuettu hyvin paljon kotona.
Meillä oli, ei nyt niin kirjallinen koti mutta oli riittävästi kirjallisuutta.
Äiti ja isä ovat tukeneet minun taiteellisia ja tutkimusharrastuksia -
ihan teini-ikään ja myöhemmin. Monia vaiheita myöhemmin.
Sinulla oli ehkä yksi selvä merkki.
Elämässäsi oli rippikoulu. Käytkö sitä läpi, miten sen koit?
Oikeastaan mielenkiintoinen asia on se, -
kun on kristillisyyteen kasvanut vuosikymmenten varrella.
Olen pannut merkille aika erikoisen piirteen.
Meidän koko sukupiirissä, isän ja äidin puolelta, -
isovanhempiin, setiin ja vastaaviin saakka, -
en ole juurikaan tavannut kristillisyyttä.
Jonkinnäköistä perususkoa, kirkossa käymistä ja rituaalien noudattamista.
Sama oli kotona mutta muistan varhai- sesta, että äiti opetti iltarukouksen.
Levolle lasken Luojani ja kaikki tällaiset.
Enkeli taulu, missä enkeli suojelee lasta sillalla.
Muistan sen aina, että kyllä se vaikutti.
Vieläkin on muistikuva, että peiton alla pikkupoikana rukoilin iltarukoukseni.
Kun kasvoin se jäi vähemmälle, tuli kavereita ja menoja.
Rippikoulu oli merkittävä.
Olin Vaasassa Österhankmon rippikoululeirillä.
Olin 15 ja rippikoulu vaikutti hyvin voimakkaasti minuun -
niin kuin vaikuttaa moniin.
Olin hyvin lähellä tulla, ellen jo tullut uskoon.
Rippikoulu päättyi 2 viikon kuluttua.
Ajattelin, että voisin olla elämässäni jollakin tavalla mukana -
kirkollisessa toiminnassa, nuorena. Sellaista kävi mielessä.
Mutta, olen tutkija ja Intiaani- kulttuurit ovat minulle tärkeimpiä.
Olen Amerikan alkuperäiskulttuurin dosentti.
Nämä ovat ammatillisia puolia, joita pikkupoikana harrastin.
Olin kiinnostunut avaruudesta ja historiallisista eläimistä.
Olen ollut tutkija pikkupojasta. Kun opin kirjoittamaan ja lukemaan, -
tein omia kirjoja tai vihkoja, satojen sivujen mittaisia.
Kopion ja kirjoitin. Otin lehdistä kuvia.
Se on jatkunut tähän päivään asti.
Ne ovat edelleen tallella.
Ne ovat antaneet hyvin kantavaa pohjaa ja yleistietoa monista asioista -
mukaan lukien uskonto.
Koulussa uskonnossa Jeesuksen elämä kiinnosti.
5. luokalla kansakoulussa, kun olen hyvä piirtämään, niin minulla on -
vieläkin kuvia Jeesuksen elämästä.
Rippikoulu vaikutti niin, että kaikki loksahti paikoilleen.
Jos elämä olisi vienyt toiseen suuntaan, olisin voinut jäädä -
sille tielle mutta toisin päätettiin.
Koska olin tutkija niin olin myös -
kummajainen niin kaveripiirissä kuin sukulaispiireissä.
Itse asiassa tänäkin päivänä, ei ole koko suvussa, -
minä olen pisimmälle koulutettu, kun olen dosentti.
Ei ole ketään lähisukupiirissä.
Suuntautumiseni tutkijauralle -
ihan pikkupojasta asti on ollut luonnollinen monivaiheinen tie.
Aallonpohjavaihe, jolloin olin suorastaan hylkäämässä sen, -
tapahtui rippikoululeirin jälkeen.
Olin teini-iässä ja tytöt alkoivat kiinnostaa.
Kaverit alkoivat käydä tansseissa ja nuorisokellareissa.
Minua alettiin houkutella ja vähän haukkua, kun istun vaan -
tutkimusteni parissa kotona kaiket illat enkä lähde mihinkään.
Vaasaan oli perustettu nuorisokellari.
Se tapahtui muutama viikko rippikoululeirin jälkeen syksyllä -69.
Kaverit sanoivat, että lähde kerrankin mukaan.
Menin ja kokeilin ensimmäistä kertaa alkoholia.
Keskiolut oli vapautunut sinä vuonna. Sitä oli helppo saada -
ja muutaman keskarin voimalla mentiin ja pikkuhiljaa tuli muutakin.
Kun antoi pikkusormen niin se vei koko käden ja koko miehen lopulta.
Meni 10 vuotta ja minusta tuli oikein bilehirmu.
Oin kokenut sen tunteen, että olen jäänyt jostain paitsi, olen nynny.
Sukulaiset ja vanhemmat ihailivat pikku professoria.
Kaverit haukkuivat, kun et käy missään, istut vaan kotona.
Se alkoi teini-iän vaiheessa ottamaan päähän.
Aloin halveksia omaa tutkija- ja professoriminääni.
En minä mikään pinko ollut, keskivertokaveri.
En ollut hyvä koulussa muuta kuin muutamissa aineissa.
Tuli sellainen takapakki, että ajattelin, etten minä ole tällainen.
Minussa oli jokin toinen puoli ja se piti vaan ottaa sieltä esille.
Se on kantanut tähän päivään ja antanut selkärankaa ja uskallusta, -
koska menin toiseen maailmaan ja näin sen.
Olen aina ollut hyvin perusteellinen.
Minulla on hyvä itsekuri ja olen tietyllä tavalla perfektionisti.
Tällaiset asiat ajoivat siihen pisteeseen, että -
'jos olen menettänyt jotakin, otan sen takaisin moninkertaisesti -
ja olen vielä parempi kuin muut'.
Minulla oli ulkonäköä, kihara tumma tukka, viikset oli ja tällaista.
Siihen aikaan 70-luvulla alkoi tulla koristeellisia kukkapaitoja.
Olin sellainen elvistelijä ja osasin tanssiakin hyvin.
Alkoholi antoi rohkeutta ja huomasin miten helppoa tyttöjä on iskeä.
Siitä tuli niin kuin kilpailu itsensä kanssa. 10 vuotta.
Kirjoitin päiväkirjaakin, josta voin ikään kuin ripittäen lukea, -
miten olen kohdellut tyttöjä.
Sitten kun tuli se kaiken loppu, mietin oliko se Jumalan rangaistusta, -
koska olin kohdellut niin ikävästi ja törkeästi tyttöjä.
Ei nyt aina mutta sellaista sieltä voi lukea, hyväksikäyttämistä.
Se oli vaan seksin hakemista eikä mitään muuta.
Sain sitä helposti vielä.
Se nosti itsetuntoa, koska maine kasvoi toisella tavalla kaveripiirissä.
En ole mikään nynny vaan halusin väkisin pestä tämän imagon.
Tunsin myös etten ole ihan tätä mutta oli pakko.
Tämä vei siihen, että lopetin homman, kun tapasin ihannenaiseni,-
josta otin kiinni ja mentiin naimisiin.
Se epäonnistui. Saimme lapsen, esikoisen.
Minusta ei ollut siinä vaiheessa isäksi, olin 25-vuotias.
Isäksi ehkä, no ei, -
olin täysin kypsymätön ja jatkoin siitäkin vielä tämän jälkeen.
Syytän paljon itsenäni ensimmäisen avioliiton epäonnistumisesta.
En ollut kypsä siihen ja se johti siihen, että avioliitto romuttui.
Käytin alkoholia bilejuomana -
vaikka en tykännyt mausta mutta tarvittiin rohkaisuksi.
Olen äärimmäisyyksien tyyppi ja vaikka olin 10 vuotta kulkenut -
kapakoissa, niin pystyin lopettamaan sen kuin seinään.
Eräänä uutena vuotena, -80, oli viimeinen kerta, kun juhlittiin.
Seuraavana päivänä krapulassa tajusin, nyt se on loppu.
Avioliitto oli kariutumassa ja 2 vuotta olin kotona.
Lopetin juomisen kuin seinään eikä ollut mitään vaikeuksia, -
koska en ollut riippuvainen alkoholista.
En käynyt missään, en tavannut ketään.
Hain jostakin tukea. Oli psyko- somaattisia oireita bilettämisen takia.
Kävin lääkärillä sydänoireitten takia, mutta mitään ei todettu.
Hankkiuduin psykiatreille, erilaisiin terapioihin vuosikausiksi.
Sitten hakeuduin henkiseen etsintään teosofiasta.
Menin Turun henkisen kehityksen liikkeeseen ja -
olin aktiivisesti mukana monta vuotta.
Yritin hakea itämaisesta filosofiasta lohtua.
Tämä oli hyvin vahva vaihe elämässäsi.
Mutta kuitenkin sinulla oli oikeastaan 2 avioliittoa, -
joissa varmasti oli nämä samat rasitteet -
kuin ensimmäisessäkin liitossa jossain määrin vai mitä ajattelet?
Kyllä. Minulla on yhteensä 3 avioliitosta 4 lasta -
ja 4 lastenlasta. Pojat keskimmäisestä avioliitosta -
asuvat Englannissa perheidensä kanssa ja vanhin Vaasassa.
Olen aina rakastanut lapsia ja kärsinyt lasten menettämisen takia.
Kun summaa nämä pari avioliittoa, -
niin niissä on ollut hyvät ja huonot puolensa.
En ole löytänyt ehkä oikeata.
Olen kiitollinen lapsista. He ovat minulle rakkaita.
En kadu. Minulla on aika hyvät välit ex-vaimoihin.
En kanna tällaisia asioita, ne kuuluvat elämän kokemukseen.
Niinä vuosina kiinnostuin Torinon kääreliinasta, jota aloin tutkimaan.
Tämä mihin nyt mennään, niin elämässäsi okkultistinen vaihe päättyi.
Kyllä. - Viinanjuontikin päättyi ja siihen liittyvä elämä.
Tässä lopussa haluan, että käsittelemme uskoa.
Koen, että Jumala johdatti sinua, -
koska olet tutkijaluonne, niin kuin sanoit aikaisemmin.
Tässä piti olla perfektionistinen tutkijaluonne.
Kävit Amerikassakin ottamassa siihen vauhtia.
Käytkö läpi, miten kaikki alkoi ja mitä tapahtui?
Kuuluin niihin aikoihin myös Skepsikseen. Olin skeptikko.
Käärinliinasta oli tutkimuksia, että se on väärennös.
Se oli tullut ilmi radiohiilitutkimuksien kautta.
Kun olin tutkinut historiallisia väärennöksiäkin, -
niin kiinnostuin, että kuka on voinut tehdä näin taitavan väärennöksen?
Tutkijana se minulle oli tärkeintä.
Uskon, että rippikoulu ja aikaisemmat kokeilut vaikutti.
Teosofiasta en löytänyt mitään.
Vuosien varrella huomasin, että kristillisyydessä on jotain.
Vaikka en varsinaisesti rukoillut, minulla oli lapsuudesta, -
rippikoulusta asti sisällä joku, joka pysyi koko ajan.
Tunsin, että se on odottamassa ikään kuin puhkeamista kukkaan.
Sitä yritettiin kätkeä ja monet elämänkokemukset veivät sitä.
Käärinliina oli ihan kuin minua varten. Siinä oli riittävästi haastetta.
Olin tutkinut asioita monitieteellisesti ja uskalsin mennä tutkimaan.
Se on ollut tutkijalle erittäin mielenkiintoista.
Samalla se on kehittänyt itseä, koska olen joutunut tutustumaan -
50-60 tieteen alaan ja kombinoimaan sen yhdeksi kirjaksi suomalaisille.
Ei aina kaikista ymmärrä mutta olen yrittänyt tiivistää asioita.
Joka tapauksessa kokonaisuus on tärkeä.
Se prosessi vahvisti kristinuskon historiallisuutta ja -
konkreettisuutta verrattuna muihin uskontoihin.
Teosofiassa tai itämaisissa uskonnoissa ei ole konkretiaa.
Se on enemmän vain sitä, että on tekstejä.
Niitä ei voi suoraan sitoa historiallisiin ajankohtiin -
niin tarkasti kuin Vanhaa ja Uutta Testamenttia.
Minuun on vedonnut se, että asiat todistetaan historiallisesti.
Olen historioitsija ja antropologi.
Ne tulevat lukkarinrakkautena ja yhdistyvät tähän.
Käärinliinoissa minua kiinnosti eniten,
ja kaiken ydinmotiivi oli, että minä halusin, -
koska olin ollut etsijä koko ajan.
Mikä on oikea usko? Tunsin tarvitsevani sitä. Olin hukassa.
Minulle oli tärkeätä tutkia, onko se väärennös vai aito.
Minun piti kääntää joka ainoa kivi ja koska olen perusteellinen, tein sen.
Yhä enemmän kiviä käännellessäni -
huomasin, että ne sopivat yhteen formaattiin.
Sanoit minulle ennen ohjelmaa, -
että kaikki asiat on tieteellisesti varmistettu. Käytkö sitä vähän läpi.
Käärinliinoja on tutkittu enemmän kuin mitään muuta historiallista artefaktia.
Ehdottomasti. Ensimmäisen kerran valokuvattiin 1800-luvun lopulla.
Siitä 100 vuotta eteenpäin, tähän päivään, intensiivisesti.
Kymmenittäin, satoja kirjoja ilmestyy koko ajan. Materiaalia on valtavasti.
Halusin tiivistää suomalaiselle lukijakunnalle perustiedon.
Ensimmäinen painos ilmestyi 2009.
Siinä oli valokuva Jeesuksesta kysymysmerkillä.
10 vuotta eteenpäin, 2019, oli tullut lisää tietoja ja oli itse varmistunut, -
että se on valokuva Jeesuksesta. Kysymysmerkki jätettiin pois.
Uusintapainoksessa kolmannes on aivan uutta aineistoa.
Mitkä asiat tässä prosessissa oli sinulle sellaisia ahaa-elämyksiä, -
jotka avasivat sinussa jotain?
Ei mikään yksittäinen vaan kokonaisuus.
Kombinaatio on niin täydellinen.
Se korreloi Johanneksen evankeliumiin erittäin hyvin, -
niissä loppuvaiheissa, ja käärinliina tuo esiin kärsimyksen yksityiskohdat, -
kylkihaava mukaan lukien. Johannes oli todistaja.
Uskon, että Johannes on ollut kirjoittaja ja opetuslapsi, -
joka on nähnyt tämän.
Ja haudalla käynti, missä Johannes näkee sudariumin erikseen käärittynä.
Sudarium on Espanjassa oleva Obiedon hikiliina, -
joka on todistetusti ollut Espanjassa 600-luvulta lähtien.
Torinon käärinliinaa ja Obiedon hikiliinaa on tutkittu yhdessä.
Niistä on löydetty samoja siitepölyjä ja samaa veriryhmää AB.
Kun kasvokuvia on kombinoitu, on ollut yhtäläisyyksiä, -
vaikka toisessa ei olekaan selvää kasvokuvaa.
Käärinliinaa on tutkittu ja ajoitettu uusimmilla menetelmillä -
vuosina 2014-2015, 4-5 laboratorion toimesta.
Se oli kansainvälinen merkittävä uutinen.
Ei yhtä iso kuin aikaisemmin, kun todettiin käärinliina väärennöksenä.
Italialainen tutkijaryhmä vuosikausia tutki pellavakuitujen ominaisuuksia.
Se on rakennettu pellavasta. Yksi esimerkki, kun metallissa tutkitaan -
ikääntymistä ja metallilankojen kestävyyttä venytyslaitteella.
Kangaskuiduilla voidaan samalla tavalla katsoa haperoitumisaste.
Mitä sitkeämpi lanka sitä tuoreempi, mitä haperompi sitä vanhempi.
Saadaan suhteellinen aikajänne.
Kaikilla 4 menetelmällä, kun käärin- liina hajotettiin pellavakuitujen -
ominaisuuksien kautta, tuli aikavälille 400 e.Kr. ja n. 400 j.Kr.
Se on 2000 vuotta vanha.
Se on kaikkein selvin asia, mikä todistaa aukottomuuden.
Nykyään on atomitasolle asti pystytty tutkimaan tiettyjä asioita aitoudesta.
On täydellinen mahdottomuus, että sitä olisi voitu väärentää.
Nyt selvästi nähdään, että eletään lopun ajassa.
Jeesuksen tulo on lähellä.
Voisi hyvin ymmärtää, että ennen kuin Jeesus tulee, -
niin tämä on tullut todistetuksi. Nyt ollaan siinä ajassa -
ja tämä mielestäni vahvistaa sitä, että totuus tulee ilmi. - Kyllä.
Itse olen näyttelyissä, kirjassakin ja monissa yhteyksissä, -
ympäri Suomen olen seurakunnissa käynyt luennoimassa -
usein pääsiäisenä vuosien aikana.
Käärinliinan tutkimus on skeptikoille ja muille niin kova pala.
Yksi esimerkki on siitepölyt.
Siitä on löydetty siitepölyä, joka sopii -
vain Jerusalemin ympäristöön ja Palestiinaan.
Siitepölyhän on pieniä erittäin kovia partikkeleita.
Niissä on niin kova kuori, että ne voivat kestää 10.000 vuotta.
Kun mikroskoopilla tarkastellaan, -
niissä on väkäsiä ja ne voidaan erotella lajeittain.
Tiedetään, että on tuulipölytystä ja hyönteispölyttäjiä -
ja kuinka suuri levinneisyys on kasveilla ja eläimillä.
Ajatellaan Israelia, joka on oma vihreä saarekkeensa.
Puolikuusta Egyptiin, Kaksoisvirtain maahan, -
kaikkialla ympärillä on aavikkoa.
Välimeri on länteen ja se on keskellä oleva saareke.
On spekuloitu, että käärinliina olisi sittenkin ollut Israelista, -
josta se on tuota Eurooppaan väärennettäväksi.
Siitä on sitten muka siitepölyjä lentänyt Eurooppaan.
Siitepölyn leviäminen Israelista Eurooppaan on mahdotonta.
Väkäsiä löydetään kuitujen sisältä, jotka sopivat -
juuri niille alueille ja kukille, niin se on ollut siellä 2000 vuotta sitten.
Sinulla on ainakin Suomessa ollut paljon näyttelyjä.
Nyt korona on tietysti estänyt mutta -
minkälaisen vastaanoton ne ovat saaneet?
Yleensä hyvän.
Olen kokenut monenlaisia esitelmätilaisuuksiakin.
Olin yhdellä koulullakin. Muistan, että tämä oli keskikoulun oppilaille.
Opettajat vähän epäilivät, että mistä minä aion puhua.
Aionko minä evankelioida tai jotain.
Sanoin, että tuon ihan tieteellisillä faktoilla asian esiin.
Yleisöstä tuli opettajia kosiskelevia kysymyksiä.
Skeptisiä kysymyksiä, vähän naurettaviakin.
Sen huomaa, että se on arka paikka monelle.
Tämä jakaa täysin mielipiteitä.
Olin jossain vaiheessa mukana nettikeskusteluissakin mutta -
kun on tietyssä bunkkerissa, ateistisen tai skeptisen näkemyksen kanssa, -
niin ei siitä kunnon keskustelua koskaan tule.
Sen opin nettikeskusteluista ja sain erittäin hyviä avaimia, -
että millaiset skeptiset kysymykset toistuu, aina samat.
Vaikka heille vastaisi 10 tai 100 kertaa, niin ei mene läpi.
Tullaan peruskysymykseen, Jeesus jakaa, se on loukkauskivi.
Tämän päivän maailmassa se on todellinen loukkauskivi. - Niinpä.
Kuule Juha, nyt on parisen minuuttia aikaa. Sinulla on mahdollisuus sanoa,
mitä Pyhä Henki sanottavaksesi antaa, ole hyvä.
Olen kiitollinen Jumalalle elämänkokemuksista.
Mukaan lukien nuoruuden hullut vuodet. Ne olivat hirveän tärkeitä.
Tunnen voivani puhua asioista ns. katu-uskottavasti nykyään.
Skeptismi ja ilkeilyt menevät ohi. Otan ne vastaan ja vastaan -
mutta olen kiitollinen kaikesta saamastani.
Haluan jakaa tätä tietoutta, uskonasiaa ja tärkeitä asioita.
Kiitos Juha. Torinon käärinliinasta itse ajattelen, -
että sinulla on siinä vielä suuri sarka edessä viedä tätä viestiä.
Ei ainoastaan Suomessa vaan koko maailmassa.
On hyvin tärkeää, -
että sinulla on siitä rauha ja se on hyvin tutkittu. - Kyllä.
Sinun ei tarvitse pelätä, että nurkan takaa tulee joku.
Ei, on sanottu niin, että se on avaruudellinen, tähtitieteellinen -
mahdollisuus, että sen olisi joku väärentänyt.
Se on se toinen mahdollisuus. - Kiitän sinua, että tulit ohjelmaan.
Haluan myös siunata tätä työtä eteenpäin, koska se on yksi -
erittäin tärkeä tapa viedä evankeliumia siinä samalla. Kiitos sinulle. - Kiitos.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola