ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Riku Miettinen.
Tere tulemast Riku! - Tänan!
Igal ühel meist on oma lugu. Ka sul on kuni tänaseni oma elulugu.
Ja tulevik on juba Jumala kätes.
Räägi oma lapsepõlvest, noorusest ja nendega seotud asjadest.
Mu kodu oli Kouvola linnas.
Isa oli ettevõtja
ja ema oli linnas avaliku sektori ametnik.
Meil oli täitsa normaalne pere,
kuigi kirikust meil ei räägitud.
Ehk jõulude ajal, kui siiski.
Mul on vend.
Meil oli tollal õues palju samaealisi lapsi.
Pidasime talviti lumesõda.
Samuti pidasime käbisõdasid.
Väljas oli palju füüsilist tegevust ja arvutis mängiti vähem,
kuigi ega tol ajal neid arvutimänge olnudki.
Olime palju väljas.
Liikusime ringi ja sõitsime jalgratastega.
Tol ajal oli palju füüsilist tegevust.
Sõpru oli õue peal palju, nii et seltsist puudu polnud.
Jah. Tegime palju asju koos.
Teil oli traditsiooniline pere,
aga oli seal ka asju, mis mõjutasid su elu hilisemal ajal?
Oli küll.
Hiljem isaga suheldes sain teada,
et vanemate vahel oli tüli selle pärast, kuidas mind ja mu venda kasvatada.
Ise ma seda ei teadnud, kuid see selgus tagantjärgi.
Ema ja isa leppisid kokku,
et isa võtab ühe poisi kasvatada ja ema teise poisi.
See oli nende meelest tüli lahendus,
et ei peaks tülitsema laste kasvatamise pärast.
Samas elasite siiski ühes peres? - Jah.
Meil oli nn "kulisside kodu."
Meil oli isa, ema ja kaks last.
Käisime koos ja tegime asju koos.
Kuid kodu tähendab ju omavahelisi suhteid.
Ja maja pole mitte kodu, vaid ehitis.
Minu puhul suhe isaga katkes.
Väikese poisina, mil kõige enam oma isa vajasin,
sain hoopis hülgamiskogemuse.
On sul praktilisi näiteid selle kohta, milles see kogemus väljendus?
Mu isa oli ettevõtja
ja mu vend käis temaga tööreisidel kaasas.
Nad suhtlesid omavahel ja tegid isa töid.
Mina aga olin rohkem kas mujal, koos emaga või üksi.
Ühendus isaga oli igatpidi katkenud
ja meil polnud seda ka ühistegevuste kaudu.
Ta ei huvitunud mu tegemistest ega võtnud neist osa.
Millal sulle see päriselt kohale jõudis, et isa on su hüljanud?
Et sul pole isa ja on vaid ema.
Millistes olukordades see eriliselt esile tuli?
Seda on raske öelda, aga tagantjärgi rääkisin isaga uuesti.
Võin selle loo uuesti rääkida.
Sain usklikuks ja olin neist asjadest tervenenud.
Nii sain ka julguse minna isaga rääkima.
Isa vaatas kodus telekat.
Ütlesin: "Isa, peaksime veidi rääkima."
Isa pani teleka kinni
ja pöördus mu poole ilmega, mis sealt nüüd tuleb?
Kuid siis ta rääkis minuga ja korraga ma mõistsin: "Ahhaa!
See juhtus sel põhjusel ja too tollel põhjusel."
Nii ei ole mul mingit konkreetset aega, mil seda hülgamist eriliselt tajusin.
Mul oli vaid kogemus,
et isa ei puutunud mu tegemistesse ega võtnud seisukohti.
Ta oli ükskõikne? - Jah.
Ta oli kohal, aga samas eemal.
Ta tegi palju tööd.
Ta tegi ettevõtjana pikki tööpäevi ja puhkust polnud tal kunagi.
Aga kui koos olime, siis kogesin, et ta ei pööranud mulle tähelepanu.
Kuidas see siis või ka hiljem su enesehinnangule mõjus?
See oli kõva löök.
Väike poiss läheb selle peale oma kangelasi mujalt otsima.
Neid, kellele ta alt üles vaatab ja kus seltskonnas ta liigub.
Igaüks vajab heakskiitu.
Igaühel on vaja kuuluda kuhugile gruppi või perre.
Nii hakkasin seda kuuluvustunnet mujalt otsima.
Ka muusika kaudu.
Õnneks ei muutunud see tunne minu jaoks vägivaldeks,
mille kaudu vahel ümberkaudsetele kätte makstakse.
Osa inimese elab end välja, mida hoidsin kõik enda sisse.
Põgenesin elu reaalsuse eest
kujutelmade, muusika ja erinevate lugude kaudu.
Tahtsin pageda "heasse maailma", kus kõik on hästi.
See kõik toetas mu enesehinnangut, kui nii võib öelda.
Me veel hiljem jõuame selleni,
aga sinus on sellist kunstniku hinge ja tundlikkust.
Oled ka näitleja, kus on vaja teatud oskusi ja ande.
Kas kogu olukord võis sulle su tundlikkuse tõttu
veelgi rohkem haiget teha?
Raske öelda. See on subjektiivne asi.
Praktikas aga saadab see sõnumi selle kohta, kes sa oled.
Sa koged tõrjumist ja arvad, et sul on miskit viga.
Kui laps kogeb hülgamist, siis ta arvab, et viga on temas.
Laps arvab, et tema on süüdi, et ta on teinud midagi valesti
või ongi selle ära teeninud.
Laps seletab asjad ikka selliselt lahti, et vanem oleks kaitstud.
Sõltumata sellest, kas oled tundlik või vähem tundlik.
See on tugev löök
ja sellelt aluselt on tal raske oma elu üles ehitada.
Sa said sellest erinevaid haavu,
mis varem või hiljem välja lõid.
Jah.
Sa elasid Kouvolas
ja hakkasid uurima elu sellest vaatenurgast,
kas Jumal on olemas?
Ka need haavad viisid sind selles suunas.
Millal sa peale noorusaega hakkasid mõtlema,
kes sa oled ja kas kuskil on abi?
Tegelikult juhtus üks liiklusõnnetus.
Aastat ma ei mäleta,
aga üks mu parimaid sõpru sõitis koos vennaga mootorratastel.
Nad sõitsid mööda Kouvola tänavaid.
Puhus tugev külgtuul
ja see mootorratas kõikus tuules edasi-tagasi.
Vanem vend läks koju, aga noorem vend Jarmo sõitis edasi.
Samal ajal oli kuskil vigastatud põder.
Keegi tahtis põtra maha lasta, et tema kannatusi lõpetada.
Põder jooksis teele, otse Jarmo mootorratta ette
ja Jarmo sõitis põdrale otsa.
Jarmol lendas kiiver peast ja ta suri koha peal sel samal hetkel.
See oli selline lugu, et...
"OK, Jarmo suri.
Kas elu lõpebki sedasi surmaga või tuleb peale surma veel midagi?"
Mul polnud mingeid vastuseid.
Ma ei rääkinud neid asju välja, vaid mõtlesin enda sees,
mis on surm?
Mis on elu?
Mõtlesin nende asjade üle, aga mul polnud vastuseid.
Ma isegi ei teadnud, kust vastuseid otsida.
Kuid see küsimus oli mulle esitatud.
Need asjad mõjutasid sind
tänu haavadele, mis olid tingitud isa mitteolemisest su jaoks.
Lisaks veel sõbra surm.
Kas sinna aega jäi ka see, kui rippusid rongi välisküljel?
Sest sa ju rippusid rongi välisküljel.
Olin põgenemas elu eest,
mida ma ise poleks osanud küll ette kujutada.
Sõitsime sõbraga rongis ühest linnast teise.
Sõidu ajal - ma ei tea isegi, miks?
Tookord sai ise rongiuksi sõidu ajal seest poolt avada.
Täna pole see enam võimalik.
Tegin rongi liikudes ukse lahti ja astusin välja.
Võtsin rongi servast kinni ja sulgesin ukse.
Mäletan, et raske oli hingata.
Oli pime öö.
Oli suur hirm.
Lisaks veel kohutav tuul. - Jah.
Tulin mingi hetk rongi tagasi.
Hiljem mõtlesin magama minnes, miks ma seda tegin?
Aga minu jaoks on see pilt sellest, kuhu isatus võib inimese viia.
See sunnib põgenema elu eest või loob tunde, et elul pole eesmärki.
See võib ajada inimese hulluks, kui elul puudub alus ja mõte.
Mäletan, et olid 30. eluaasta lähedal, kui su elus toimus teede ristumine.
Räägi sellest.
Nägin ilmutuse Carlos Annacondia'st Kouvola jäähallis
ja mõtlesin, et sinna pean minema, kuigi ei teadnud selgelt, miks?
Ma ei teadnud, annab see mulle midagi,
aga kogesin, et pean sinna minema.
Nii ma tegingi.
Olin esimest korda sellisel teenistusel, kus lauldi vabakiriku laule.
Seal lehvitati sallide ja rätikutega.
Vaatasin ja mõtlesin, mis koht see veel on?
See hirmutas mind
ja otsustasin, et lähen sealt ära.
Siis aga miski ütles: "Ära tee seda!"
Carlos Annacondia käis jutlustamise ajal ringi
ja oli väga dünaamiline jutlustaja.
Mõtlesin, kas ta vaid esitleb mingit rolli
või on seal taga midagi enamat? On sellel ka mingit sisu?
Kas tema väited Jeesuse ja kõige muu kohta on tõesed?
Kas need on tõesed või on see muinasjutt?
Jutlus lõppes.
Lõpus tuli üleskutse -
kes tahab saada usklikuks, tulgu ette eestpalvele!
Tõusin püsti ja läksin sinna ette, kogedes endiselt suurt hirmu.
See mees küsis mu käest, kas tahan saada usklikuks?
Ütlesin talle ausalt: "Tahan proovida, kas see asi toimib."
Mul polnud mingeid eelarvamusi ega mingit usku ega ettekujutust.
Mõtlesin vaid, et see on kas tõde või muinasjutt.
Ta palvetas mu eest.
Mõtlesin: "Nii palju siis sellest. See ei toimi."
Ma ei tundnud ega näinud kuskil mingeid märke.
Midagi, mis andnuks teada, et usklikuks saamine oleks toimunud.
Olin 2 päeva üksinda kodus. Elasingi tol ajal üksi.
Südamesse tõusis Roomlastele 8:16, mis ütleb:
"Vaim tunnistab koos meie vaimuga, et me oleme Jumala lapsed."
Sain südamesse kindla teadmise, et see on tõsi ja ma olen päästetud.
Nii ei pidanud ma enam kordagi mõtlema ega arutlema,
kas olen usklik või mitte.
See sai sulle selles loos pöördepunktiks? - Jah.
Kuidas su usuelu arenema hakkas ja kuidas see su argielu mõjutas?
Toimus dramaatiline muutus.
Vaatasin loodust ja nägin, kui ilus see on.
Hakkasin nägema elu teise pilguga.
Varjud olid ära kadunud.
Samal ajal oli mul isa suhtes viha,
tänu sellele, millest enne rääkisin.
See oli endiselt olemas. Ma nägin seda.
Nägin ka seda, et sellest vihast vabaks saada,
pean selle vihaga silmitsi seisma, selle läbi töötama ja sellest rääkima.
Selle eest palvetama ja selle valu ära andma.
See on see, mida on vaja neist asjadest vabanemiseks.
Nii hakkasin neid asju tegema ja neist rääkima.
Võin öelda,
et ka nutsin sageli oma minevikule mõeldes
ja neile asjadele mõeldes,
aga see on protsess.
Sellest saab küll vabaks, aga see võtab aega.
See kõik mõjutas su elu.
Sa läksid peale usklikuks saamist piiblikooli.
Kuhu täpsemalt?
Õppisin Keuruus Suure Raamatu Koolis,
saades sealt bakalaureuse kraadi.
Seal kohtasid ka ka Mika Niikkot?
Jah.
Olete täna mõlemad elavas usus.
Kuidas su elu peale piiblikooli kulges?
Peale usklikuks saamist oli Piibel mu jaoks üks suur saladus.
Kui seda lugesin, ei saanud ma midagi aru.
Keel, keelepildid, mõttemaailm - kõik need olid täitsa erinevad.
Ma ei saanud neist midagi aru.
Kuid seda lugedes õppisin siiski,
kuidas Piiblist aru saada ja seda tõlgitseda.
Rääkisime kontekstist, asjade seotusest,
tõlkimisest ja tõlgete põhimõtetest.
Kuidas vana kirjandust tõlgitakse.
Ka seda, et Püha Vaim on suurim Piibli õpetaja.
Ta on kättesaadav kõigile. Ükskõik, kas käid piiblikoolis või ei.
Piibli lugemisel ja õppimisel
on väga tähtis roll tervenemisel ja Isa leidmisel.
Jumala kui Isa leidmisel.
Piibel tervendab oma lugejat.
See muudab vaimu ja hinge ning paneb asjad õigesti paika.
See on imeline ja tõsi.
Hakkasid ka isa käitumisest paremini aru saama,
kui tema eluloost teada said.
Ka temal oli lapsepõlves raskusi.
Mu isa kasvas ka ilma isata.
Kuulsin tagantjärgi üht lugu, kus mu isa oli oma kodus Karjalas.
Isa isa sõitis hobusega koduõuele.
Ta naine pani parasjagu nöörile pesu kuivama.
Tulid tuuleiilid. Linad ja pesu lehvisid tuuleiilide käes.
Hobune, millega isa isa õuele sõitis, hakkas perutama.
Isa kukkus hobuse seljast maha ja sai surma.
Nii kasvas ka mu isa ilma isata.
Tema elu polnud ka kerge.
Avastasid endas ka teatud annid, mida oled kasutanud.
Sul on näitleja andi.
Millal sa selle avastasid ja seda kasutama hakkasid?
Peale usklikuks saamist
vaatasin sellist tegelast nagu Charlie Chaplin.
Kõik teavad, kes ta on. Ta mängis tummfilmides peaosa.
Hakkasin mõtlema,
kuidas ta räägib lugusid, ise mitte midagi rääkimata.
Tummfilmides on liikumisel ja tegevusel suur tähtsus.
Tahtsin teha sama.
Tahtsin rääkida loo nii nagu tema seda tegi.
See viis mind klounide kooli.
Käisin klounide kursustel.
Mulle anti tegelaskuju ja riietus.
Nii hakkasingi neid töid ja harjutusi tegema.
Selle tegelaskuju kaudu hakkasin ka evangeeliumi jagama.
Selleks oli oma tegelaskuju,
kes on endiselt olemas ja kellena ikka vahel näitlen.
See tegelaskuju leiab asju ja puutub kokku probleemidega
ja Jumal aitab teda lahenduste leidmisel.
On sul kergem väljendada oma näitlemist
teatud tegelaskuju kaudu?
No see olukord, millest täna rääkisime, on üsna raske.
Kuna aga olen iseseisvamaks saanud, on ka mu rolli kergem täita.
See, kuidas ma ise funktsioneerin, on nüüd teistsugune.
Tegelaskuju kaudu võib rääkida paljudest asjadest.
Kuid mis see küsimus nüüd oligi?
Kas sul on kergem teha näitlejatööd mõne kindla tegelaskuju kaudu?
Näitleja täidab alati mingit rolli, kui ta lavale läheb.
Ka meie täidame siin ühte rolli.
Näitlejal aga on alati mingi tegelaskuju või olukord, kuhu ta sisse astub.
Ta elab selle osa läbi ehk ta näitleb seda olukorda.
Olen ka ise su saateid TV7's näinud.
Need on suunatud lastele ja varateismelistele.
Kuidas see sinus esile tuli?
Mulle seostub lastega kohe nende siirus ja avatus.
Piibelgi ütleb, et jumalariik on laste sarnane.
Mind köidab nende mänglisus ja avatus.
Laps on avatud.
Laps ja näitleja mõjutavad teineteist.
See on see, miks näitlejad üldse näitlevad -
et tekiks vastastikune mõju.
See on midagi ainulaadset,
kui näitleja ja publiku vahel tekib vastastikune side.
Mind köidab laste siirus.
Neile esinedes saad kohest tagasisidet.
Seegi kindlasti tervendab sind,
kui näed rõõmu lapse näos ja elevust selle üle, mida teed.
See valmistab sulle endalegi kindlasti head meelt.
Kindlasti.
Lugu kõnetab last,
ta usub sellesse ja tuleb mänguga kaasa.
Näidend on alati mäng.
Ükskõik, kas teater või kino - need on mängud.
Ma usun sellesse loosse ja otsustan mängida kaasa.
Ka teatritükkides.
Laps oskab seda eriti hästi.
Kuid sul on nüüd üks plaan ka täiskasvanutega seoses.
See on üks Noa-nimeline projekt. Täpset nime ma ei mäletagi enam.
Tegu on siis ühe filmiga.
Räägi palun lähemalt.
Meil on valmis käsikiri ja võttekoht.
See on väljamõeldud looga, kus Noa laev on saanud valmis.
Noa läheb kohtuma sõbraga, kes aitas tal seda laeva ehitada.
Noa motiiv on teda laeva saada, kui ta parandab meelt
ja nõustub Jumala tingimustega.
Nii tekib tundeid täis dialoog.
See sõber seal dialoogis puudutab ka mind ja minu olukorda,
mille keskel Jumal tuleb nähtavale ja me peame tegema valikuid.
Sul on käsikiri olemas,
aga puuduvad inimesed, kes selle ellu viiksid.
Kuidas hetkel olukord on?
Vajame töörühma,
nii et kel huvi, saab võtta minuga ühendust
ja saada rohkem infot selle kohta.
Vajame nii töörühma kui kahte näitlejat kaamera ette.
Tegu on kahe inimese dialoogiga.
Tegu on väikesemõõdulise, aga väga mõjuva ja kõneka looga.
Kuidas see praktikas ellu viiakse?
Me filmime väikese töörühmaga ja teeme palju lähivõtteid.
Peame saama tunded ja olukorra pildile.
Tegu on karmi olukorraga - maailm on hävimas
ja sõber tuleb sulle ütlema, et tal on sulle väljapääsutee.
"Kas tuleksid laeva? Jumala laeva?"
Oled teinud ka videoid usklikuks saanud vangidest,
kes on jaganud oma elulugusid.
Mida sa sellest tahaksid rääkida?
Vang vabaneb, kui ta omad patud andeks saab.
See vabadus paistab välja tema käitumises, tunnetes ja suhetes
ehk see muutus on kõikvõimas.
Samas on tegu protsessiga, kus see muutus toimub tasapisi.
Seal läheb vaja palju Jumala armu ja armastust.
Nende taustades on ka palju isatust ja ematust.
Kuid nagu minugi puhul -
Jumal saab tervendada neid haavu, mis on tekkinud isa puudumise tõttu.
Jumal võib meid liigutada justkui ajamasinaga.
Olen ise kogenud, et see on võimalik.
Jumal saab tervendada me hingehaavu.
Nüüd annan sulle vaba sõna.
Ütle vaatajatele, mida Püha Vaim sulle annab.
Isata laps - poiss või mees, tüdruk või naine, võib leida Isa.
Isa, kes on täis valgust.
Ta on tõde, Ta on armastus, Ta on täis armu.
Ta tunneb sind paremini kui keegi muu.
Isatusest võib saada tagasi Isa juurde.
Olen seda ise kogenud. See on võimalik, kuigi pole kerge tee.
See võib olla valus ja panna nutma, aga see tasub end ära,
sest see on tee vabadusse.
Ole julge ja otsi Isa,
sest Jeesuse nimel ja kaudu on sul tee Isa juurde.
Isa võtab su vastu ja sa saad kõik oma patud andeks.
Sa saad puhta lehe ja elu läheb uuesti käima.
Palvetan vaatajate eest:
Isa, näita neile, kes on ilma isata, et on olemas Isa.
On olemas Jeesus, kes tuli nende pärast maailma,
et nemadki võiksid leida tee Isa juurde.
Aamen.
Aitäh Riku, et avasid end.
Tee, mille oled läbi käinud, pole olnud vaevatu nagu siin selgus,
aga Jeesus on lahendanud sinugi valud
ja sa võid selle kogemuse põhjal nüüd teisi julgustada.
Aitäh sulle ja Jumal õnnistagu su Noa laeva filmi!
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd helista 900 1770 (kõne hind 10 euri).
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa