ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Miki Rahikainen.
Tere tulemast Miki! - Tänan!
Su elus on mõndagi juhtunud,
aga igal ühel on oma ajalugu ja lapsepõlv,
mistõttu alustame sellest ehk millisesse perre sa sündisid?
Ma sündisin perre, kus olid nii isa kui ema.
Ema hoolitses pere eest kõvasti.
Vahel töötas lausa kahe koha peal,
sest isa, kes oli mulle lapsest peale kallis,
ei suutnud pere eest hoolitseda.
Tal oli alkoholiga probleeme, mis aja jooksul süvenesid.
Selline oli mu lapsepõlv,
kus vahel nägin ka vägivalda ehk meie pere pahupoolt.
Aga Jumal aitas meid juba väikesest peale,
kuigi Ta polnud siis veel konkreetselt mu elu osa.
Hiljem mu ema ja isa lahutasid, aga isa jäi ikka pere taustale.
Seal juhtus veel mõndagi.
Su isa oli osav käsitöös - täpsemalt puutöös.
Räägi sellest lähemalt.
Olen selle üle uhke, et isa tegi puust, mida iganes.
Paljud ütlesid, et isa tegi, mida tahtis,
samas kui teised teevad, mida oskavad.
Selle pärast olin isa üle uhke - see pool temast meeldis mulle väga.
Ta oskas teha nii kellasid kui ehteid. Samuti ka maja ehitada.
Siis, kui ta veel suutis ja jaksas neid teha.
Ütlesid, et su isa suri 1995. a.
ja sa jäid mõtlema, kas su isa ikka sai taevasse
või ei saanud?
Jah. Nii oli. Mu isa suri 1995. a. ja mina sain usklikuks 1997. a.
Siis küsisin Jumalalt, kus mu isa on?
Tahtsin teada, kas ta on taevas või põrgus.
"Kui Sa mulle selgelt ei ütle,
loen seda vaikust märgiks, et ta on hukatuses."
Ühtlasi arutasime seda teemat ka emaga,
et mis võiks olla see mõjuv põhjus, et isa oleks taevas?
Isa käis kunagi koos emaga Niilo Ylivainio koosolekul
ja oli kunagi öelnud vennale, et ta sai usklikuks.
Väikese poisina nägin ja kuulsisn seda kõike.
Ta helistas kord purjus peaga ja ütles, et palvetas meie eest.
Samas ükski neist asjadest ei veennud, et isa oleks taevas.
Läks mitu kuud ja ma läksin ema juurde.
Ema toimetas köögis
ja me arutasime taas köögilaua taga seda sama asja.
Ema ütles, et ta oli unustanud, et paar aastat enne isa surma
oli meil kodus käinud üks luteri koguduse töötegija.
Isa oli sel hetkel kaine
ja see töötegija jagas isale evangeeliumi.
Isa kuulis seda taaskord.
Nad olid põlvitanud koos isaga ja isa oli palunud patuse palve.
Seda kuuldes valdas mind tohutu kindlus ja teadmine
Püha Vaimu kaudu
ja ma teadsin, et isa elab.
Saatsin vennale telefoni sõnumi, et isa elab.
Vend Kimmo ütles, et ta pole eluski nii head sõnumit saanud.
Mõelgem sellele, mida isaga tehti - talle räägiti evangeeliumi!
Tal paluti tunnistada oma usku ja Jeesus oma ellu vastu võtta.
Sellest piisas. - Jah, sellest piisas.
Kogesin, et isa sai osa väljateenimatust "röövli armust".
Jumal ütles mulle, et isa oli seotud
ja eks tal muidugi oli ka isiklik vastutus oma elu suhtes,
ag Jumal nägi ta südamesse.
Isa lahkus küll traagilisel moel, aga Jumal nägi ta südame hoiakut.
Pealegi, oma tegude kaudu ei pääse keegi taevasse.
Isa pääses sinna vaid tänu Jeesuse tehtule.
Sa said usklikuks 1997. aastal,
aga mida tahaksid tõsta esile ajast oma lapsepõlve ja 1997. a. vahel?
Midagi erilist mulle nüüd küll ei meenu.
Mu lapsepõlv oli üsna tavaline.
Noorpõlves kolisin kodust välja.
Ema ütles mulle peale sõjaväge: "Nüüd on aeg kodust välja kolida."
Olin vapustatud. "Mis asja? Oma kodust välja kolida?!"
Kolides koos oma tolleaegse tüdruksõbraga,
oli üks tähtis hetk, kus Jumal rääkis mu südamesse.
Isegi, et ma polnud veel uuestisündinud,
aga mu nö lapseusk oli siiski veel alles.
Jumal ütles mu südamesse: "Ära koli! Ära koli selle tüdrukuga."
Aga ma olin siiski otsustanud, et paneme leivad ühte kappi.
Tegin vastu Jumala tahtmist ja me kolisime ikkagi kokku.
Sellest sai selline paarisuhe, kus "suusad" olid kogu aeg ristis.
See kestis 6 aastat.
Tagantjärgi mõistsin,
et kui teha midagi Jumala tahte vastaselt,
võivad tulla ka nö "trahviringid".
Aga siis hakkas Jumal end ilmuma mulle
ja andis mulle 1990. aastal
esimese võimaluse saada päästetud.
Seda siis, kui Ta mulle köögis ilmus.
Aga sa ei kasutanud seda veel ära? - Ei kasutanud.
Keset raskusi, kus mu kooselu ei sujunud,
hakkasid mind usuasjad huvitama.
Lugesin vaimulikke raamatuid ja siis Jeesus ilmus mulle köögis.
Ma ei näinud Teda oma füüsiliste silmadega,
aga ma nägin Teda täitsa konkreetselt oma vaimusilmadega.
Ta ütles: "Anna oma elu mulle."
Mul oli mässumeelsus ja ka hormoonid möllasid.
Ühtlasi olid mul söömishäired, mis lõppesid peale seda kogemust.
See kõik tõmbas mind enese poole ja mu eest käis üks võitlus,
aga ma tegin taas Jumala tahte vastaselt
ja ütlesin Jeesusele: "Ei anna! Lase mul oma elu elada!"
Nägin, kuidas Jeesus pöördus ära
ja juhtus see, et see vaimulik veojõud lõppes seal samas.
Minu ja mu pruudi kooselu kestis veel 5 aastat
ja see oli väga keeruline.
Samas aga ei huvitanud mind enam ka vaimulikud asjad.
Kuniks saabus 1996. aasta.
- Räägi, mis siis juhtus?
Juhtus see, et kohtasin töökohas oma uut tüdruksõpra.
Meil oli kõik hästi. Oli piisavalt raha ja kõike muudki.
Meil oli hea elu, mul olid oma hobid
ja vahel käisime ka lõunamaa reisidel.
Kõik oli normaalne ja hea.
Mul mingit kuritegelikku tausta pole ja alkoholi tarbin hästi vähe.
Suitsu pole isegi kordagi proovinudki.
Sõitsin autoga ja Jumal ütles mulle:
"Kui sa täna sureksid, siis sa ei saaks taevasse."
Teadsin kohe sekundi murdosa jooksul,
et see on tõsi.
Piibel ütleb, et Jeesus on tee, tõde ja elu.
Ja mulle öeldi tõde: "Sa ei saa taevasse."
Sellest algas protsess,
kus hakkasin elu mõtte üle järele mõtlema.
Mult' võeti ära normaalne elu-olu.
Mu südames oli kitsikus ja ma imestasin, miks küll,
mõeldes, et selle põhjusele peab jälile saama.
Välist põhjust ma ei leidnud, sest mul oli kõik hästi.
Tol aastal hakkasin teistmoodi palvetama.
Mu tavapärased õhtupalved muutusid appihüüeteks.
Nägin hetke pärast, kuidas mu üle tuli rahu,
aga järgmisel hommikul oli mul taas kitsikus hinges.
See ralli kestis umbes aasta, kuni mulle meenus ühel päeval,
et mul on üks väike Piibel, mida ma polnud kunagi avanudki.
See oli mul teises korteris, mistõttu läksin sellele järgi.
Siin see Piibel on.
Istusin elutoa diivanile,
kuid kui Piibli lahti tegin, ei suutnud ma midagi lugeda,
sest hakkasin lohutamatult nutma.
Vaatasin end elutoa peeglist ja kinnitasin endale:
"Mis asja ma siin nutan ja nukrutsen? Mul on ju kõik hästi!"
Aga sisemisest maailmast oli midagi puudu.
Mu ette seisis kui üks isik, keda ma küll ei näinud,
kuid kelle kaudu kogesin selgelt: "Ära tee seda!"
Sain aru, et see polnud Jumala Vaim või mu enda mõtted,
vaid keegi püüab mind takistada.
Nii tegin käega konkreetse liigutuse:
"See on minu elu ja ma pean nüüd ära otsustama!"
Laskusin põrandale põlvili, pannes Piibli lauale,
panin käed risti ja ütlesin: "Jumal, aita mind!"
Olukord oli selline nagu oleksin auku kukkunud.
Kui keegi kukub auku,
ei mõtle ta enam aust, rahast ega muust,
vaid seal hüütakse südame põhjast appi.
Olin jõudnud olukorda, kus hüüdsin südame põhjast:
"Jumal, aita mind!"
2 päeva hiljem jalutasin koos tollase tüdruksõbraga.
Jumal kõnetas mind uuesti.
Üks sõna jõudis mu südamesse ja tõusis mu meeltesse.
Kogesin suurt rõõmu ja heaolu.
Mõistsin, et minuga on juhtunud see,
mida inimesed olid usklikuks saamisest rääkinud
Mõistsin, et olen ka usklikuks saanud!
See sõna oli "Jeesus".
Järgmisel hommikul ärgates kogesin sellist puhtust, kergust ja rõõmu
mida polnud eales kogenud.
Järgneval hommikul ärgates mõtlesin, tunnen ma veel ikka sama?
Tundsin. See polnud kuhugile kadunud.
2 nädalat hiljem seisis tüdruksõber väga murelikult mu ees, küsides:
"Kas sa leidsid endale teise naise? Oled kellessegi teise armunud?"
Ütlesin "Ei" ja rääkisin talle, mis oli juhtunud.
Ta ütles, et tahab seda sama kogeda.
Kahjuks läksid me teed poole aasta pärast siiski lahku.
Sellest päevast, kui põlvitusin, algas mul tõeline elu.
Mu elus süttis valgus.
Ma ei kaotanud mingeid häid asju, vaid leidsin elava suhte Jumalaga.
Täna ma tean, et kui tuleb aeg sellest kehast lahkuda,
siis tean kindlalt, et lähen taevasse.
Sa elasid tollal Mikkelis.
Peale seda Jumal näitas sulle mitmes olukorras, et Ta on su ligi.
Et Ta on imesid tegev Jumal. - Jah.
Too mõned näited.
Kui olin usklikuks saanud,
kutsusid kord allkorruse naabrid mind enda juurde külla.
Nende ämm palvetas mu eest.
Keegi polnud mu eest palvetanud.
See vana evangelist hakkas mulle rääkima asju,
mis panid mind kohkuma.
Ta rääkis kutsest, mis Jumalal oli mu jaoks.
Ta ütles, et loeb seda justkui filmilindilt.
See tekst oli nii selge, mis ta mulle rääkis.
Läksin koju ja olin sellest väga vapustatud.
Mõtlesin, et ma ei suuda seda teha.
Aga Püha Vaim andis mulle väikese lause:
"Jumal ei anna sulle midagi sellist, mida sa ei suudaks teha."
See julgustas mind.
Peale seda läksin pruudist lahku ja see tegi kõvasti haiget.
Olin omadega nullis.
Siis läksin ühte vabakogudusse, kus mu ees istus üks vanem proua,
kes kunagi ei pöördunud minu poole.
Koosoleku lõpus mõtlesin: "Nüüd see lõpeb.
Kohe on lõpupalve ja lõpuülistus."
Tahtsin ära minna, aga viisakusest siiski ei läinud.
Pastor kutsus inimesi ette eestpalvele.
Ka mul oli tahe ette minna, aga samas tahtsin ka välja minna.
Siis see naine pöördus mu poole ja ütles: "Mine ette palvele!"
Teadsin, et Jumal rääkis
ja see proua kinnitas,
et Jumal ütles talle õhutada mind palvele minema.
Kogesin selle palve kaudu,
kuidas kõik see taak ja koorem kadusid.
Pidin hiljem muidugi veel need protsessid endas läbi töötama,
aga see oli mul esimene koht, kus see toimus palve kaudu.
Hiljem palvetasin ise inimeste eest ja juhtus palju toredaid asju.
On sul ka mõni näide tuua?
Üks näide on sellest, kui töötasin restoranis.
Läksin 1995. aastal ühte restorani tööle.
Küsisin Jumalalt, kas peaksin ehk selle töö lõpetama,
kuna olin ju nii patuses kohas.
Jumal aga käskis mul jätkata.
Jumal kasutas mind seal. Inimesed tulid minuga rääkima.
Vahel vabakoguduses käies laulsin ülistuslaule.
Seda vahel ka öösiti.
Kord öösel, kui hakkasin k 3 ajal töölt koju sõitma,
oli mul kõige vägevam kogemus kuulda Jumala häält.
Jumal ütles: "Sõida Saimaa järve äärde."
Ma ise pidin keerama vasakule.
Ütlesin sõites Jumalale: "Seal pole ju kedagi!"
Käisin seal vahel öösiti tormi vaatamas.
Vahel oli seal ka hea lõõgastuda.
Aga seal supelrannas polnud kunagi kedagi.
Otsustasin siiski sõita.
Imestasin, et seal oli 4 inimest.
Kaks inimest - mees ja naine, jooksid nuttes mu juurde
ja ütlesid, et nad kuulsid, et ma sain usklikuks.
Olin seal tuntud inimene.
Nad ütlesid: "Aita meid!"
Nad olid narkomaanid, kes said neist hiljem vabaks.
Jumal rääkis nii tugevalt: "Mine sinna! Nad on seal!"
ja nad said abi.
Tänapäeval aga ei saada aru.
Silmad-kõrvad ei reageeri sellele, mida meile ülalt antakse.
Jumal räägib igaühele.
Ta tahakski rääkida igaühele, aga meie kõrvad on kurdid.
Me oleme need vaigistanud.
Sa palvetasid palju
ja pidasid portjee ametit, kus kohtusid paljude inimestega.
Nägid seal nii head kui halba. Igasuguseid asju.
Mitmed vajasid kindlasto ka abi.
Jah. Mitmed tõesti vajasid abi.
Jumal aitas mind ka portjee ametis.
Ta kaitses ja varjas mind üleloomulikult.
Tasapisi lisandus mulle noortetöö.
Jumal tahtis tõsta mu tagarivist ettepoole.
Palvetasin koguduses inimeste eest ja juhatasin neid.
Reedeti hakkasin Minnaga pidama noortekoosolekuid.
Mingil ajal Minna lõpetas selle ja kogu vastutus jäi minu peale.
Jumal andis mulle võidmise ja sõnad,
mida siis peaaegu igal reedel noortele jagada sain.
Peale seda läksin portjee tööd tegema.
Sa kolisid mingil ajal Mikkelist Espoosse.
Jah. See oli selline lugu,
kus Jumal rääkis mu südamesse, et peaksin ära kolima.
Palvetasin kaks päeva
ja ütlesin Jumalale: "Ma ei taha kuhugile kolida!
Ma sündisin Mikkelis ja ka suren ka Mikkelis."
Palvetasin siis paar päeva,
küsides seejärel Jumalalt: "Mis koht see siis on?"
ja Püha Vaim ütles: "Helsingi."
Küsisin oma emalt, kas Jumal on talle midagi mu asjadest rääkinud?
Ema ütles, et ta nägi unes minu kolimiskoormat.
Küsisin, kas kohta ka mainiti? Ema ütles: "Ei. Ainult Lõuna-Soome."
Aga sellest mulle ei piisanud.
See oli suur asi lahkuda oma töölt ja minna nö tühja koha peale.
Läksin Haukivuorele Iisraeli õhtule.
Ma muidu ei tahtnud väga minna,
aga teadsin, et seal on üks inimene, kellel on väga tugev prohvetlik and.
Teadsin, et kolimine toimub järgmisel kevadel või suvel.
Kui üldse.
Tahtsin, et ta palvetaks mu eest koosoleku lõpus,
aga ta tõusis keset teenistus püsti ja...
Ma istusin kuskil saali tagaotsas pikal pingil istudes.
Ta tuli mu lähedale istuma, aga mitte palvetama.
Ta naeratas ja ütles need sõnad:
"Nii, sul on järgmisel kevadel paikkonna vahetus."
See tuli mulle kinnitusena.
Kord Espoot külastades läksin ka Majaka kogudusse.
Käisin seal koos ühe hea sõbraga.
Sõitsin Mikkelist Espoosse.
Mul oli tollal küllalt vara, sest mul oli hea palk.
Mõtlesin: "Kas nüüd lõpebki mu heaolu ära?"
Käisime koosolekul ja tulime sealt ära.
Seal oli üks noor naine, kes prohveteeris otse lavalt.
Tal olid silmad kinni
kuid ta osutas otse minule ja ütles: "Julge mugavustsoonist välja tulla!"
See oli vist neljas kinnitus, kuidas Jumal õhutas mind.
Otsustasin ühel päeval asja ära ja nii kolisingi 2004. a. Espoosse.
Täitsa tühja koha peale.
Mul olid oma säästud ja ma elasin mõnda aega üksi.
Arvasin, et hakkan kohe vaimulikku tööd tegema,
aga ei hakanud.
Jumal näitas mulle veejuga, mis oli mul silme ees.
Seisin selle joa alamjooksul.
Üleval oli kaks veemassi - kitsam ja laiem.
Mulle pakuti kahte töökohta - töötasin valvurina ja hooldajana.
See oli Jumala plaan.
Olles valvuri ametis, tegin vahel ka sotsiaalset tööd.
Mõtlesin, miks ma küll pean seal olema?
Sel polnud ju mingit mõtet!
Samal päeval sai sotsiaaltöö juht usklikuks.
Nii et Jumal kasutas mind seal.
Jumal kasutas sind ja kasutab väga palju ka edaspidi.
Sulle tõusid südamele hukkuvad hinged.
Kas see viiski sind sellesse Kaevu teenistusse?
Räägi sellest lähemalt.
Kolisin Espoosse, käisin koguduses ja palvetasin inimeste eest.
Vahel viisime ka prügikotte välja.
Samas oli ikka tunne, et midagi oleks nagu veel vaja teha.
Mõtlesime sõber Samiga üürida Espoos väikesed ruumid,
aga neid ei leidunud.
Siis küsisime Jumalalt,
kas peaksime võtma kohvitermose ja väikese laua
ja minema kaubanduskeskusesse kuulutama?
Püha Vaim ütles: "Ei."
Oli huvitav, et ei saanud vaimulikku tööd teha.
Käisin 2012. a. ühes ostukeskuses,
kus üks firma oli oma tegevuse lõpetanud.
Mõtlesin innukalt: "Nüüd üürime siin ruumid jne.
Teeme siia kohviku. Nüüd on see aeg."
Selle ruumi üür oli väga kallis.
Saatsin selle kohta usklikest sõpradele ka sõnumeid.
Samas oli kõrval suur kirbuturg, mis oli mitu korda suurem ja odavam.
Üks inimene ütles,
et Jumal oli talle paar nädalat tagasi rääkinud,
et sinna tuleb üks kohtumiskoht - kohvik,
kuna see kirbuturg hakkab lõpetama.
Kogesin, et läheme sinna.
Aga üks lugu veel.
3-4 kuud varem käis mu juures üks mu hea sõber.
Elasin siis Matinkyläs.
Ta prohveteeris, et Jumal annab meile uue ülesande,
tegevusväljundi Kaev
ja see kohtumiskoht alustab üsna varsti.
Aga see prohveteering pühiti"mu meeltest täielikult.
Olles aga selle endise kirbuturu ruumides
ja otsides oma ettevõtmisele nime,
meenus mulle see prohveteering - Kaev.
See kinnitas seda,
et isegi, et olin selle unustanud, oli see siiski Jumala plaanides.
Jumal andis meile nägemuse, kui seisime seal tühjas ruumis.
Ta näitas, et sinna tuleb korralik mööbel.
Nägin seda kõike oma vaimus.
"Siia tuleb üüriline ja see hakkab kõike seda rahastama.
Hakkame koos seda kõike tegema."
Küsisin Jumalalt, mis raha eest?
See oli tühi ruum. Mille eest me seda teeme?
Aga siis hakkasid tulema diivanid, toolid ja kõik muu.
Kõik sai korraldatud.
Jumal on hea ja Tal on plaan.
Oled seda kõike edukalt teinud,
aga nüüd tuli koroona vahele ja lõi kogu teenimistöö segamini.
Kuidas te tänane olukord on? Nagu külmutatud?
Jah. Vana ostukeskus on maha lammutatud.
Jumal andis meile uued ruumid.
Praegu on olnud vaiksem aeg.
Start ja muutus tulid veidi enne koroonat.
Praegu käime seal palvetamas
ja mitmed kogudused üürivad seal ruume.
Ootame uusi tuuli.
Saate alguses rääkisime, et su isal olid kuldsed käed.
Sul on ka kuldsed käed, aga mitte puutöös, vaid metallitöös.
Kuidas sa selle ande said ja mida oled sellega teinud?
2004. a. alustasin keraamikaga ja tahtsin teha ühed suured inglitiivad.
Samuti tegin vaase, keraamilisi ehteid ja muid asju.
Inimestele need meeldisid.
Ma ei tahtnud nendega mingit äri teha. Tegin lihtsalt oma lõbuks.
Inimestele meeldisid need.
Siis aga hakkasin õppima kullassepa tehnikat.
Käisin mõnel kursusel, kus õpetati "kivi istutamist".
Samuti teemandite ja teiste kivide paigaldamist.
Käisin ka graveerimiskursustel, kus kullassepad ise õpetasid mind.
Aga ma õppisin ka ise ja mul on butiik My Koru (Minu Ehe).
Seal valmistan ehteid päevatööna ja see asub Helsingis.
See on nii imeline, kuidas Jumal on andnud mulle ideid.
On öeldud, et mul on ilusad ehted, millest üks on mul ka kaelas.
Ka selle kaudu kohtun inimestega ja saan neile tunnistada.
Eile käisin müümas Sommerniemi turul,
kus Jumal korraldas kohtumisi.
Evangeelium levib ka seda kaudu.
See on põnev, et aastaid tagasi ütlesid kaks tundmatut inimest mulle:
"Miki, kui ma su ehte kaela panen, tuleb mu üle selline rahu."
Ehk siis neist on kasu.
Siis, kui need on õnnistatud ja Jumala tahe on nende taga,
siis on neis ka vägi. - Just.
Me saate viimane minut tiksub.
Mida tahaksid veel lõpetuseks me vaatajatele öelda?
Ütle, mida Jumala Vaim annab.
Tahan julgustada sind leidma üles Jumala kutse ja plaani,
aga samas tuletan meelde,
et on olemas ka vastase vägi - hingevaenlane,
kes teeb kõik, et sa ei astuks Jumala plaani sisse.
Kui aga astud Jumala plaani sisse,
on see midagi toredat ja pakub rahuldust.
Võid saada oma sisse ja südamesse tõelise õnnistuse,
kui tead tõeliselt, et teed Jumala tahet.
Veelgi olulisem aga on see,
mida see annab inimestele, kellega kohtud
ja keda Jumal sinu läbi kasutab.
See on midagi väga võimast!
Ole julge ja ma julgustan sind leidma see Jumala tahe.
Võib olla sa juba oled selles.
Kui aga oled Jumala tahtest eemaldunud
ja sinu ja Jumala suhe pole nii hea,
siis mine Jumala ette
ja anna Talle kogu oma süda, maksku, mis maksab.
Anna oma süda ja otsi palve kaudu regulaarselt Jumalat.
Kõik need asjad, mis minuga juhtusid, ei toimunud automaatselt.
Pean jätkuvalt panema tähele Jumala kõnetust.
Samuti palvetama ja otsima Tema tahet.
Siis juhtuvad kõik need asjad. Aamen.
Aitäh Miki nende julgustavate sõnade eest
meile kõigile!
Usun, et Jumal on su jaoks veel palju asju planeerinud
ja sa hakkad käima Tema eelnevalt valmistatud tegudes.
Ehted on osa neist.
Aga su suurim ülesanne
on Jumala Sõna viimine rohujuure tasandile.
Usun, et see on su kõige suurem töö.
Jumal õnnistagu sind! - Aitäh! Sind ka!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1770 (kõne hind 10 euri).
Võid anneta ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa