ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Jani Salokangas.
Tere tulemast Jani! - Tänan!
Oled me saates esimene külaline, kes on sündinud Uruguais.
Veetsid seal oma lapsepõlve
ja elasid seal peaaegu oma teismeeani.
Uurime alguses su sugupuud ja tausta.
Su vanemad on misjonärid,
aga su suguvõsas on olnud rohkemgi neid misjonäre.
Jah.
Minu vanavanemad Torsti ja Kerttu Salokangas
läksid noortena misjonitööle.
Nad andsid peale sõda oma elu Jumalale
ja kogu nende elu muutus.
Nad tegid julge otsuse. Mitmed pidasid neid hulludeks.
Nad läksid Uruguaisse, millest keegi eriti ei teadnud.
Vanaema rääkis,
kuidas ta kassettide abil hispaania keelt õppis.
Nad läksid Uruguaisse
ja kuna mu vanemad elasid ka seal, sündisingi mina Uruguais.
On sul ka vendi-õdesid?
Mul on minust 5 aastat vanem vend ja 2 aastat vanem õde.
Meid on peres kokku 3 last.
Räägi meile, soomlastele,
mis maa see Uruguai selline on ja milline on sealne elu?
Uruguai on üsna väike maa, kus elab umbes 3 miljonit inimest.
Pindalalt on see Lõuna-Ameerika väikseim maa.
Seal räägitakse hispaania keelt, mis oli ka minu esimene emakeel.
See oli väga pikalt mu esimene emakeel.
See on Lõuna-Ameerika maa, kus elab kuumavereline rahvas.
Jalgpall on seal kõige olulisem
ja liha süüakse koos lihaga.
See pole nagu Soome. See on väga avatud riik.
See on väga kogukondlik maa.
Seal ei helistata ette, kui tullakse külla.
Seal lihtsalt tullakse.
See on avatud ja kuum maa ühes kuuma rahvaga.
Kui vaadata vaimuliku poole pealt, siis see on katoliiklik maa.
Jah. Riiklik religioon on katoliiklus.
Suurem osa inimestest on katoliiklased.
See on riiklik usk, mille ümber kõik keerleb.
See paistab välja ka mitmel eluperioodil -
näiteks poiste ja tüdrukute puhul.
Kui nad saavad 15-aastaseks, läbivad nad konfirmatsiooni ehk leeri.
See on midagi sarnast sellega, mida näeb ka kiriku vabasuundades.
Mõned saavad katoliiklastega paremini läbi, teised mitte.
Kuid katoliiklus on suuresti kui pitserina selle maa üle.
Aga praegu hakkab seal asi liberaliseeruma.
See liberaliseerumine käib kogu Lõuna-Ameerikas,
millega kaasnevad teatud tagajärjed.
Seal toimub samasugune usust taganemine nagu Euroopaski.
Jah. Täitsa selgelt.
Lõuna-Ameerika on olnud maajaona tugevalt katoliiklik.
Esimest korda ajaloos on seal aga kuulda ka islami häält.
Seal on selgelt näha läänemaadele omast liberaliseerumist.
Tean, et Ladina-Ameerikas on ka palju ärkamisi.
On küll.
Parim näide on Brasiilia,
kus evangeelne kristlus oli 20-30 aastat tagasi
otsekui vandesõna.
Täna, 2021. aastal,
kuulub suur osa maa elanikest evangeelsetesse kogudustesse.
Muutus on olnud väga kiire ja väga järsk.
Samas on kristlus levinud ka teistes Lõuna-Ameerika maades.
Ka nendes maades on evangeelne kogudus
väga jõudsasti kasvanud.
Kas nendes Lõuna-Ameerika maades on ka vaenu kristlaste suhtes?
Jah ja ei.
Jumal on traditsioonide kaudu neis maades aktsepteeritud
ja kuulub nende igapäevaellu.
Aga koos liberaalsete lainetega on survet juurde tulnud.
On üritatud kirikuid maha põletada.
Kui õigesti mäletan,
oli sul 6-aastaselt olukord, kus Jumal sind puudutas.
Oli jah.
Oli täitsa tavaline pühapäev.
Seal toimuvad pühapäevased teenistused õhtuti,
mis lõppevad hilisõhtul.
Mu isa jutlustas ja küsis küsimuse, mida ta alati küsis:
"Kas keegi tahab täna oma elu Jeesusele anda?"
Mingil põhjusel puudutas miski mu südant.
Olin 6-aastane väike poiss ja teadsin, et see on minu hetk.
Tõstsin käe ja kõndisin üksi altari ette.
See oli suur kogudus,
kus keegi teine ei läinud sel õhtul ette.
Mu isa muutus sõnatuks ega suutnud enam teenistust jätkata.
Siis hakkas vanem vend minu eest palvetama.
Andsin oma elu Jeesusele 1989. a.
Elasite seal perena.
Kuidas erines see elu tavapärase Soome pere elust?
Igatpidi.
Meil käis külas palju inimesi.
Elasime ühe slummi lähistel, mis oli vaene piirkond.
Paljud mu sõbrad elasid väga kitsastes oludes.
See oli täitsa normaalne, kui nad meil söömas käisid.
Meil käis palju inimesi ja ka palju kirikulisi.
Nagu ütlesin, keegi ette ei helistanud -
nad lihtsalt saabusid kohale.
Sealne elu oli kogukonnakeskne.
Argielu on seal erinev.
Nii nagu liikluski on seal teistsugune.
Inimeste komme rääkida on ka täitsa teistsugune.
Olid 12-aastane, kui su peres toimus midagi traagilist.
Su isa oli raskesti haige.
See oli ajal, kui mu vanemad otsustasid Soome tagasi tulla.
Soome oli meile, lastele, lihtsalt kauge ja ilus maa,
sest me kodu oli siiski Uruguais.
Viimase aasta jooksul juhtus me elus palju asju.
Mõlemad mu vanemad oleksid võinud surra.
Mu isa on tugev mees, kes ei tee väikestest asjadest välja.
See oli mu elus esimene kord, kui arutlesin, kas mu isa sureb?
Mäletan, kuidas olime kõik ta kõrval.
Ta kopsud hakkasid eritama mingit vedelikku
ja keegi ei teadnud, miks.
Nad küll eemaldasid seda vedelikku sealt kuidagi,
aga see ei aidanud kuidagi.
Mäletan, kuidas me palvetasime - ema ja kõik me kolm.
Küsisime, kas sellega siis lõppebki me isa elu
ja mis meist siis saab?
Tänu Jumalale, et mu isa toibus sellest haigusest.
Peaaegu samasugune asi juhtus ka mu emaga.
Ema oli kodus ja hüüdis Jumala poole:
"Jumal, kui see on Su tahe, siis võta mind siit ära!"
Tal olid väga tugevad valud.
Taas mäletan, kuidas me koos õe, venna ja isaga
hüüdsime Jumala poole ja palusime, et Ta meid aitaks.
Ja Jumal aitaski.
See oli olukord, kus nägin, et palve on reaalne asi
ja palve vägi on reaalne.
Asjata ei öelda, et jumalakoda on palvekoda.
See oli mulle juba väikesest peale selge,
et palve kannab meid.
Siis kolisitegi üsna varsti Soome
ja ei läinud kaua,
kui sa tegid Jumala suhtes väga tähtsa otsuse.
Jah.
Soome kolimine oli suur elumuutus.
Läksin kohe põhikooli ja hakkasin soome keeles õppima.
See oli mulle paras šokk.
Sealt alates hakkas mu usuelu külmenema.
Mulle ei istunud Soome hästi.
Ma ei pidanud seda oma koduks.
Nägin välja kui kohalik, aga seesmiselt ei harjunud ära.
See polnud minu kodu.
See väljendus selles, et ma ei hoolinud enam väga millestki.
Olin 16-aastane, kui Marcos Witt, kes on tuntud helilooja ja ülistusjuht
ja kelle laule lauldakse palju ka Lõuna-Ameerika kogudustes,
oli parasjagu Soomes.
Olime noorteõhtul Keuruus, kus ta ütles mulle:
"Kui sa täna sureksid, kas sa ka tead, kuhu sa läheksid?"
See küsimus oli otse mulle. Otse mulle.
Mina seda ei teadnud, kuna olin elanud teatud elu.
Ma ei teinud küll mingeid suuri ja radikaalseid patte
aga ma teadsin, et mu süda oli Jumala suhtes külmaks läinud.
See, et ma seda ei teadnud, äratas mu üles ja peatas mu.
Nii otsustasingi, et maksku, mis maksab,
aga ma hakkan täiega Jumalat järgima.
Kogu hinge ja kogu ihuga. Kõige täiega.
Sellest algas mu uus elu
ja ma olen kogenud palju asju, millest ma poleks osanud unistadagi.
Ärkasin selle kaudu mõistma, et usuelu peab kaitsma
ja sellele peab pühenduma.
See on otsus.
See on otsus, mille langetame igal hommikul
ja muidugi annab Jumal ka armu ning andestab.
See oli uus lehekülg, mille pöörasin Jumala armu ja oma otsuse läbi.
Kogen Püha Vaimu ütlevat,
et võiksid vaatajatele esitada sama küsimuse,
mida sa endalt küsisid,
sest see on nii tähtis.
Elu on täis otsuseid
ja me oleme siin oma otsuste tulemusel.
Elus on teatud aknad, mille Jumal meile avab.
Kui Jumal kõnetab sind praegusel hetkel
ja sa ei tea, kuhu sa oled oma elus minemas,
siis Jumala arm on meile igal sekundil kättesaadav.
Ta ei sunni kedagi millekski, aga Ta kutsub meid igal hetkel.
Kui tahad just praegu anda oma elu Jeesusele,
võid seda ka teha.
See on otsus,
mis muudab kogu su ülejäänud elu selles suunas,
mida sa poleks kunagi osanud ette kujutada.
See on su elu parim otsus.
Su ajus käib praegu suur võitlus,
sest maailmas on olemas ka teine vägi.
See vägi ei taha, et annaksid oma elu Jeesusele;
et loovutaksid end Talle
ja tuleksid Isa juurde - oma tõelisesse koju.
Kui tahad anda oma elu Jeesusele, siis tee seda!
Mine kogudusse. Leia omale kodukogudus.
Aga see otsus lähtub sinu suust.
70 grammi kaaluv keel otsustab.
Ka Jumala Sõna ütleb, et elu ja surm on keele võimuses.
Nii saame öelda: "Jumal, ma annan oma elu Sulle.
Jeesus, anna mulle mu patud andeks.
Tule mu ellu! Ma tahan Sind teenida."
Nende sõnadega saad Jeesuse jüngriks.
See on nii lihtne.
Aitäh Jani! Kogesin, et just nüüd on see aeg.
Jumal ei andnud seda hetke juhuslikult.
See oli nii vägev kogemus, et mäletad seda tänaseni,
isegi, et olid siis 16-aastane.
Täna sa oled kaks korda vanem.
Mäletad seda värskelt.
Saad aru sellestki,
et ilma selle otsuseta oleks su elu teisiti läinud.
See olekski teisiti läinud ja ma ei istuks sel juhul täna siin.
Ma ei usu, et oleksin teinud selliseid otsuseid
ja saanud näha-kogeda Jumala imelisi õnnistusi.
Lisaks andis Jumal mulle võitlusvõime.
Omalt poolt ütlen veel,
et kõik tähtsad otsused on tulnud läbi võitluste ja pisarate.
Kuid sellest sai alguse põnev elu.
Olid veel noor mees ja sul polnud siis naist.
Aga seegi aeg saabus ja selleski Jumal juhtis sind.
Räägi sellest.
Olles teinud selle otsuse,
oli mul peale seda veel üks palveteema -
"Jumal, anna mulle selline naine, kes kardab Jumalat
ja kellega koos võiksin oma elu üles ehitada."
Ei läinudki kaua.
Jumalal on huumorimeelt.
Olin Keuruus misjonitelgi uksel, kus oli ka üks Virpi-nimeline sõber.
Tervitused Virpile, kui ta seda saadet vaatab!
Virpi esitles mulle Laurat,
kellega nad olid just Kanadast Soome kolinud.
Teadsin sel samal hetkel, et tema see ongi!
Ma ei tundnud Laurat üldse,
aga miski mu sees... Seda on raske isegi seletada.
Sellest algas meie tutvus
ja nüüdseks oleme olnud abielus 17 aastat
ja meil on 5 last.
Me teeme sinuga veel teisegi saate.
Kõige selle tulemusel on toimunud nii palju asju,
et need ei mahu poole tunni sisse ära.
Teile avanes Jumalariigi töö teie jaoks rasketes kohtades.
Läksite kohe peale seda välismaale.
Jah.
Meil oli selge kutse,
et Jumal viib meid Soomest väljapoole.
Sedagi on raske seletada,
sest see mõte ei tulnud meist enestest.
See polnud mingi reisimise tahe.
Ma ise sündisin teises keskkonnas.
Kui oled misjonäride laps,
tead liigagi hästi seda hinda, mida misjonipõllul tuleb maksta.
Sa näed oma vanemate võitlusi ja pisaraid.
Misjonäride lastel on teatud vastuseis misjonitööle mineku osas.
See polnud kuidagi minu idee: "Hurraa, nüüd läheme!" Ei olnud.
Kuid see asi oli selge
ja Jumal juhtis meid nii, et leidsime iseendid Tansaaniast.
Olime alguses misjonitöö praktikal.
Õppisime seda asja Austraalias,
aga Jumal kutsus meid tagasi Tansaaniasse.
Sea losalesime misjoniprojektis, kus aidati puuetega noori lapsi.
See oli misjonikoostöö projekt.
Seal nägime ka maailma ja elu.
Seda olen teatud moel juba oma lapsepõlves näinud.
Me kohtame elus palju valu.
On palju küsimusi, millele me ei oska vastata.
"Jumal, miks nii? Miks need inimesed kannatavad?"
Aga samas sa koged seda vastutust, et mulle on antud rohkem
ja nii pean andma oma elust nende ellu.
Kui seda teed, siis ka näed, et samas annavad nemad ka sinu ellu.
Sa kujutasid ette, et sina annad, aga tegelikult anti hoopis sulle.
See muudab sind.
Armastus on teod, mitte sõnad.
See oli tore aeg.
Samas kogesime Tansaanias ka mitmeid võitlusi.
Me elasime moslemite piirkonnas.
Tutvusime inimestega ja õppisime mingil määral nende keelt.
Siis aga juhtus midagi, mis on hästi meeles.
On asju, mida mäletatakse ja asju, mida mäletatakse eriti hästi.
See on viimane variant.
Mu naine oli rase. Ootasime oma esimest tütart.
Raseduse viimasel kolmandikul hakkas naisel ühel hommikul halb.
Tal oli palavik.
Tegime esimese asjana malaariatesti.
Tegime nõelatorke ja võtsime tilga verd.
See näitab, kas positiivset või negatiivset.
Temal oli positiivne.
Mõtlesin, võib see tõesti tõsi olla?
Käisime kohalikus polikliinikus, kus tulemus oli samuti positiivne.
See oli veel ajumalaaria.
See tüüp oli kõige halvem.
Oli keskpäev ja pidime kiiresti otsustama.
Oli vaja jõuda pealinna, kuhu on 5 tunni teekond.
Õhtuti ei soovitata seal sõita,
sest siis võetakse auto käest ja röövitakse.
Eriti just suurtel maanteedel.
Pidin pooleteise tunni jooksul otsustama, kas mu naine läheb ära?
See tähendanuks seda,
et ma poleks oma naist umbes 2 kuud näinud.
See oli meie esimene laps.
Me laps pidi ju kuskil sündima. Mis saab?
Mu naine nuttis voodis.
Küsisin Jumalalt: "Miks nii?"
Samal ajal pakkisin naisele kohvrit ja ladusin sinna asju sisse.
Küsisin naiselt, mida ma sinna panen?
Lõpuks panin kohvri kinni.
Siis helistasin arstile, küsides, milliseid ravimeid talle anda?
Rasedale naisele ei tohi ju anda ükskõik, milliseid ravimeid.
Langetasime teatud otsused ja panime peale kõva ravikuuri.
Siis panime auto luugid kinni ja sõitsime pealinna poole.
Mu naine tukkus tagaistmel.
Palvetasin esimese tunni jooksul, et Jumal annaks mingi selge mõtte.
Mingi selge asja, millest saaks kinni haarata.
Siis tundsin, et mu sisse tuli teatud kindlus -
jälle palve läbi,
et kõik saab olema hästi!
Kuigi asjad paistsid olevat hirmuäratavad,
pidid need siiski hästi minema.
Järgmisel päeval jõudsime tervetena pealinna.
Mu naine lendaski sel päeval Soome ja ma olin need paar kuud seal üksi,
töötades ühe projekti kallal.
Sain aru, miks pidin seal üksi olema,
sest selle projektiga juhtusid teatud asjad.
Need võtsid mul nii palju aega, et töötasin vahel 16 tundi päevas.
See oleks olnud võimatu, kui mu naine oleks seal olnud.
Peale kõike seda lendasin paari kuu pärast Soome.
Läks mõni päev ja siis sündiski meie esiklaps.
Ta sündis Jyväskyläs, Kesk-Soome Keskhaiglas.
Sul oli naisega nagunii "kuum liin", et teada, kuidas tal läheb?
Jah, muidugi.
Vestlesime palju ja saatsime mitmeid sõnumeid.
Mu naine oli Jyväskylä haiglas eriline patsient,
sest ta haigestus haigusse, millest oleme lugenud vaid raamatust.
Aga kõik läks hästi.
Millistes maades te teised lapsed sündisid?
Kuigi elasime paljudes maades, sündisid kõik me lapsed Soomes.
Kõik tüdrukud sündisid Soomes.
Meil on naistevägi - 5 tütart.
Mõni sõna veel malaariast.
Me Soomes teame, et see on ohtlik haigus.
Mõtlen, kuidas inimesed saavad seal elada,
kui seal on ühest küljest malaaria
ja teisalt peale päikeseloojangut röövlid teede peal.
Kuidas seal elatakse?
See on eriline ühiskond ja seal on eriline elu.
Muidugi püüavad inimesed end malaaria eest kaitsta.
Nad magavad putukavõrkude all. Meiegi magasime.
Kui teed kõik endast sõltuva, siis sa malaariat ei saa.
Aga inimene ei suuda elada nagu vanglas,
kui ta ei saa peale päikeseloojangut kuhugi välja minna.
Need on riskid, milledega sa elad.
Vähestel inimestel on piisavalt raha malaariakaitse vahendite jaoks.
Mitmeid malaariaravimeid ei soovitata. Eriti rasedatele.
Mõned ravid on sellised.
Elu pole sugugi lihtne.
Nagu ütlesid, on malaaria praegugi üks maailma kõige tapvam haigus.
See on haigus, mis levib selle putuka kaudu.
Just.
See on justkui levitaja. - Jah.
Rannikualadel, kus on palju seisvat vett,
on seal peale päikeseloojangut neid putukaid miljardeid.
Enne sulle vaba sõna andmist küsin veel,
mis sulle meenub su esimesest töökohast?
See, et Jumal kasutab meid igat üht.
Ta annab meile oskusi,
millest me sageli kergesti mööda vaatame.
Nägin seda Tansaanias.
Jumal tuletas mulle taas ja taas meelde,
mida ma lapsepõlves kogesin -
see, kes sa oled ja need annid, mis Jumal sulle andis,
Jumal toob need teatud olukorras esile.
Ja sa näed: "Wow, nii lihtsalt võingi mõjutada mõne inimese elu!"
Selleks pole vaja igasuguseid tiitleid ja suuri fanfaare.
Jumal kasutab inimest just sellisena nagu ta on.
Nüüd aga võid lõpetada me esimese saate,
öeldes vaatajatele, mida Püha Vaim sulle annab.
Mul tuli mõte, et me kipume väga tihti maailma asju ülehindama
ja samas alahindame asju, mida Jumal meile annab.
Kui me alahindame Jumala asju,
siis me ei julge neid esile tuua ja neid kasutada.
Kuid ma ütlen sulle: kasuta seda! Too see esile!
Ava oma suu ja kõrvad!
Nii märkad väga kiiresti,
et Jumal on andnud sulle oskusi ja võimeid,
mida sa pole tingimata enese juures märganud,
et need sul olemas on.
Jumal kasutab inimest inimeste jaoks. Ta kasutab sind teiste jaoks.
Ta andis sulle teatud oskused,
sest kuskil bussipeatuses ootavad inimesed just "sinu bussi".
Jumal tahab sind kasutada
ja nii kaua, kui sa elad, sa tead, et Jumalal on sinu jaoks plaan.
Aitäh Jani Salokangas selle esimese saate eest!
Teises saates läheme teistesse maadesse
ning lõpuks ka Iisraeli ja sellega seotud teemade juurde.
Aitäh esimese saate eest!
Teises saates läheme teisesse kohtadesse.
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1770 (Kõne hind 10 euri).
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa