Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan. Olen Martti Ojares ja -
tänään vieraanani on pastori Onni Haapala. Tervetuloa. - Kiitos.
Olet syntynyt itäisessä Suomessa Joensuussa, eikö niin?
Näin pääsi käymään, olen vuonna -73 siellä syntynyt.
Sitten olet kiertänyt Etelä-Suomea ja Väli-Suomeakin -
ja nähnyt monenlaista kulttuuria tässä maassa.
Olen joskus sanonut, että olen mies, joka ei ole mistään kotoisin.
Lapsuudessa isän työn perässä perheenä muutettiin.
Joensuussa synnyin mutta Keuruulla, Alajärvellä, Hämeenlinnassa -
ja Kuopiossa asuttiin lapsuuden maisemissa.
Kun isäsi oli pastori, niin Jumalan Sanaa oli kotona -
ja iltarukoukset varmaan alusta pitäen.
Meillä oli luontevasti se hengellinen elämä.
En koe, että oltaisiin eletty missään fanaattisessa miljöössä.
Toki kristillisiin arvoihin ohjattiin -
ja 8-vuotiaana sain ensimmäisen Raamattuni.
12 ikävuoteen mennessä se oli tavattu kertaalleen läpi.
Mikä sai sinut lukemaan? Se on kuitenkin aikamoinen niin nuorelle, -
kun on vuosi kaksi aiemmin oppinut lukemaan, niin jaksoit lukea.
Se oli siinä mielessä jännä, että olin aika heikko lukemaan.
Muistan, että vasta 3. luokalla, ehkä 8-9 vanhana, -
olen oppinut lukemaan kunnolla.
Jotenkin kotona kannustettiin ja kerrottiin, että Raamatusta, -
Jumalan Sanasta saa eväitä elämään.
Siellä on perusta, mihin kannattaa rakentaa.
Uskoin vanhempiani ja minulla oli tapana pari tuntia illassa -
ennen nukkumaanmenoa lukea Raamattua.
Se tuli luettua läpi. - Menikö ihan systemaattisesti?
Muistelisin, että Johanneksen evankeliumista aloitin,-
ja luin ensin UT:n ja sitten VT:n.
Kerroit, että olit jo murrosiän ohittanut -
ennen kuin tuli televisio kotiin, -
joka on varmasti aika harvinaista, jos ajattelee samanikäisiä kavereita.
Kaikilla kavereilla oli telkkarit ja meillä kotona ei ollut.
Naapureissa käytiin jotain Ritariässää katsomassa keskiviikko iltaisin.
Muuten elettiin televisiosta vapaana. Jälkikäteen mietittynä -
sehän oli hieno teko vanhemmilta, -
että ohjasivat raittiiseen ulkoilmaan ja terveisiin harrastuksiin.
Varjeltui varmaan monelta pahalta.
Miten elämäsi teini-iästä eteenpäin meni?
Paikkakunnat ja kaveripiirit vaihtuivat.
Millaisena koet sen sanotaan 15-20-vuotisen ajan?
Yläasteen, eli 16 ikävuoteen asti, kävin koulua Kuopiossa.
Kuopiosta tuli lähtö takaisin Hattulaan, Hämeenlinnan seudulle.
Se oli kova paikka. Siinä joutui kyselemään, kun isä sanoi, -
että Jumalan tahto on, että muutetaan perheenä takaisin Hattulaan.
Siinä tuli kapinavaihettakin. Kyselin, että tämmöinenkö se Sinun tahto on, -
kun näin pahalta tuntuu? Mutta siinä vaiheessa löysin elämääni musiikin.
Oikeastaan musiikkiin aloin purkamaan tuntojani.
Harrastuneisuus ohjautui pianonsoiton pariin.
Sitten kävin kauppaoppilaitoksen Hämeenlinnassa.
Sen jälkeen lähdin Vaasaan opiskelemaan -
ruotsinkieliseen kansanopistoon.
Ensin musiikkia ja myöhemmin nuoriso- ja seurakuntatyötä.
Näissä vaiheissa kohtasin maailman kauneimman naisen -
ja menin naimisiin. Olemme Marikan kanssa oltu aviossa.
Oliko se Vaasassa? - Vaasan jälkeen palasin Hämeenlinnaan.
Resuinen on nuoruus ollut mutta niissä vaiheissa kuitenkin.
Ollaan nyt oltu 26 vuotta naimisissa.
Missä vaiheessa sinä ohjauduit hengelliseen työkenttään, -
joka on hallinnut viimeiset vuosikymmenet?
Olin siviilipalveluksessa nuorisokodissa.
Siellä koin, että nuoria pitäisi jollakin tavalla auttaa.
Näin sen rikkinäisyyden, mikä Suomen nuorisossa oli.
Lähdin opiskelemaan nuoriso-ohjaajaksi.
Menin samaiseen vapaiden suuntien kouluun Vaasaan opiskelemaan.
Opiskelun aikana pastori Kenneth Grönroos -
oli opettamassa meille johtajuusoppia -
ja puhui meille Jumalan valtakunnasta ja sen tärkeydestä.
Jotenkin Kenneth pystyi raamattu- tunneillansa maalaamaan -
Jumalan valtakunnan näyn ja merkityksen niin kirkkaasti.
Ajattelin, että tuota valtakuntaa haluan olla rakentamassa. Siitä se lähti.
Missä sinun työpaikkoja on ollut?
Tosiaan Vaasan helluntaiseura- kunnassa olin ensin nuorisotyössä.
Sitten Södertäljessä olin suomalaisen helluntaiseurakunnan pastorina.
Lempäälässä meni pitkään ja olen ollut Hämeenlinnan helluntai srk:ssa -
ja IRR-TV:llä, missä olen tällä hetkellä.
Miten olet kokenut pastoritehtävän, missä oli mm. Hämeenlinnassa?
Millaista se on tänä päivänä, kun nyt vielä tuli koronakin siihen?
Käytkö vähän sitä läpi, mikä on pastorin työnkuva -
ja millä tavalla se on muotoutunut?
Itse pastorina ollessa pidin Jumalan Sanan julistuksesta.
Se oli ehkä minun, ja voi sanoa, että on edelleen pääkutsu, -
julistaa Jumalan Sanaa.
Siinä on se, minkä kutsun on kokenut.
Toki seurakuntatyössä nykyään on paljon -
hallinnollisia tehtäviä monenlaisia.
Sellaisia töitä, mitkä eivät ihan varsinaisesti ydintehtävää ole.
Sitten kuitenkin tukee sitä työtä.
Koronahan muutti seurakunta- elämän aika lailla täysin.
Ennen tapaamiset ihmisten kanssa perustuivat siihen, -
että päästiin näkemään ja yhdessä palvelemaan Jumalaa.
Viime keväänä kirkkojen ovet pistettiin kiinni -
ja yhtäkkiä pienten, keskisuurten tai suurten seurakuntien -
piti olla mediataloja, missä Jumalan- palvelukset lähetettiinkin nettiin.
Rukouskokoukset nettiin ja nuorten illatkin tehtiin instagramissa.
Siinä kohtaa henkilökohtaisesti koin jonkinlaista väsymistäkin.
Ja sitä, että olemattomilla resursseilla yhtäkkiä -
piti olla vähintään TV7:n tasoinen mediatalo.
Eihän me toki siihen ylletty. Se oli käänteentekevä.
Ehkä itselleni vähän vieras tapa toimia.
Millä tavalla nyt Suomessa seurakunnat toimivat?
Niitähän on yli 200, esim. helluntaiseurakuntia.
Kuinka moni tekee striimiä?
Uskon, että lähes jokainen tekee jonkinlaista striimiä.
Toki on pienempiä, joilla ei ole resursseja.
Olen kuullut, että alle sadankin hengen seurakunnat tekevät -
ainakin yhden viikoittaisen jumalanpalveluksen.
Olen miettinyt, olisiko hyvä yhdistää voimavaroja ja tehdä kimpassa.
Ymmärrän sen, että monet haluavat omasta seurakunnasta terveisiä.
Varmaan jonkinlaista yhteistyötä kannattaisi tehdä.
Onko sinulla minkäänlaista tuntumaa siitä, -
miten korona kaiken kaikkiaan on vaikuttanut kristillisyydessä?
Onko tullut halua rukoilla tai onko vastaanottamista enemmän, -
kun vähän ihmisiä ravistellaan?
Luulen näin, että vuosi sitten, kun korona tuli, niin moni pysähtyi -
ja kysyi näitä elämän perimmäisiä kysymyksiä.
Jonkin verran seurakuntiin tuli yhteydenottoja.
Jumalanpalveluksia seurasi ihmisiä, -
jotka eivät ennen ole seurakuntien ovia ole avanneet.
Viime kesä osoitti sen, kun tuli hetkellinen lievennys rajoituksissa.
Kyllä ihmiset aika äkkiä unohtivat sen murheen ja tuskan.
Nauttivat jälleen vapaudesta.
Nyt olen kuullut, kun seurakunnat ovat jatkaneet striimauksia, -
että aika harva jaksaa niitä enää aktiivisesti seurata alusta loppuun.
Siellä on sitä seurakuntasurfailua tullut kuviin.
Katsotaan, että missä on parhaat laulut ja puheet.
Valikoidaan sen mukaan käyttäjäkokemusta.
Sinä olet ollut jo hyvinkin monessa kaupunkimissiossa sellaisena -
keskeisenä koordinaattorina.
Pitääkö paikkaansa ja missä kaikissa olet ollut?
Olen tosiaan ollut mukana kuudessa maakunnallisessa missiossa.
Ensimmäinen oli Varsinais-Suomessa, sitten oli Kanta- ja Päijät Hämeessä, -
Satakunnassa, Kymenlaaksossa, Pohjois-Karjalassa -
ja osittain Pohjanmaalla.
Näissä ollaan koottu alueen seurakunnat yhteen, -
yhdessä rakennettu missio ja nostettu mediassa näkyviin eri tavoin.
Jos ajattelee kehitystä, -
niin millä tavalla seurakuntia on tullut mukaan?
Onko se vakiomäärä tai mistä se riippuu?
Tällä hetkellä ollaan rakentamassa valtakunnallista missiota vuodelle -22.
Nyt tuntuu siltä, -
että seurakunnissakin tämä kenttä jakautuu.
On seurakuntia, joissa kaikki liberaalit arvot ja asenteet -
valtaa yhä enemmän alaa.
Sitten löytyy seurakuntia tai seurakunnasta osa, -
joka näkee sen tärkeyden, että evankeliumi pitää -
nostaa suomalaisten saataville. Vielä pitää julistaa evankeliumia.
Tässäkin varmaan tapahtuu jonkinlaista kahtiajakoa, -
niihin jotka haluavat lähteä julistamaan -
ja niihin jotka näkevät, jostain syystä, että se ei ole ajankohtaista.
Miten ajattelet alueellisesti? Onko Etelä Suomi vaikeampi alue?
Yleisesti ajatellaan, että se on liberaalimpaa ja -
muualla päin Suomea kristillisyys on vahvempaa.
Siinähän on mukana eri kirkkokuntia, luterilaisia ja vapaita suuntia.
Millaista näet? Onko tässä jotain rakennemuutosta?
On tässä ihan selkeästi. Etelä-Suomen isot kaupungit, -
Pääkaupunkiseudulla on ihan erilaista kuin muualla Suomessa.
Jos menee esim. Pohjanmaalle, niin Pohjanmaalla vielä kristilliset arvot -
on jonkinlaisessa kunniassa. Siellä on kirkkoherrat, -
jotka sanovat, että lähdetään mukaan ja heille ei ole epäilystäkään.
Etelä-Suomessa pitää paremmin perustella, miksi tulisi julistaa -
edelleen evankeliumia. - Varmaan riippuu siitä, -
että etelässä sekulaarisuus on lisääntynyt.
Ei Jumalan Sana ole sitä, mitä se oli 20 vuotta sitten. - Näin on.
Mitä sinun mielestäsi, ja totta kai paljon mietitte, -
ei ainoastaan sinä vaan muutkin teidän isossa tiimissä.
Mitä pitäisi nyt tehdä ja millaisilla asioilla voitaisiin aktivoida, -
että "Hei tämä onkin tärkeätä". -
Mielestäni tärkeätä on, että seurakunnissa, -
luterilaisessa, helluntailaisessa ja vapaakirkossa -
on näynkantavia ihmisiä, joilla on hätä tästä maasta ja siitä, -
että evankeliumia pitäisi saada kansan kuuluville.
Ensin tarvittaisiin nämä ihmiset rukoilemaan.
He ottavat päättäjiin yhteyttä, että haluamme olla mukana.
Rukouksella ja seurakuntalaisten aktivoitumisella -
myös ne päättäjät, jotka eivät lähtökohtaisesti ole myötämielisiä, -
heräävät ja huomaavat, että hanke kannattaa toteuttaa.
Usein on havaittu, että suomalainen mies on hukassa.
He eivät oikein tee sitä, mitä meidän mielestä pitäisi miesten tehdä.
Ottaa johtava paikka ja myös näissä asioissa olla aktiivisia.
Onko tässä samanlaisia piirteitä, että se jää naisten varaan?
Se on jännä, mitä sanoit.
Nyt, kun ollaan paljon järjestöjen kanssa organisaatiota rakennettu, -
niin että mahdollisimman laajalla rintamalla lähdettäisiin töihin, -
niin johtoportaissa löytyy miehiä mutta seurakuntatasolla -
monta kertaa ne aktiiviset ovat naisia.
Enkä sano, että se on huonoa mutta kansan syvät rivit.
Miesten tulisi herätä ja ottaa asema, mikä miehillekin kuuluu.
En sano ettei naisten tarvitsisi olla aktiivisia mutta miesten tulisi herätä.
Oletko miettinyt, että tämä koskee laajemminkin miesten esilläoloa.
He ovat menneet sinne, en tiedä ovat netin ääressäkö vai missä?
He puuttuvat. Eivät ole siinä tehtävässä, mikä miehelle kuuluisi.
Tämä oli, Martti, hyvä huomio.
Miesten tulisi nousta uudella tavalla.
Olisi hienoa, jos löytyisi myönteisessä mielessä miesliike.
En mitään sovinismia ole ajamassa.
Joskus vierailin Lempäälässä luterilaisessa seurakunnassa.
Siellä oli "Aamen" miestenpiiri. Heillä oli saunailta.
Sitten siinä paistettiin makkaraa ja muuta ja saunottiin, -
Suomalaiset miehet, ja lopuksi oli hartaushetki.
Siinä moni toi syviä tuntoja.
Ehkä myös seurakuntien toimet ovat olleet vähän miehille vieraita.
Tarvittaisiin äijämeininkiä, että miehet heräisivät.
Onko musiikin valintakin vienyt siihen, että miehet eivät koe sitä saman lailla.
Ehkä se jotenkin on ollut hissuttelua se touhu.
Miehet tarvitsivat vähän särmää kuitenkin.
Mitä ajattelet siitä, kun ainakin miehille usein pitää ikään kuin, -
ei nyt rautalangasta vääntää -
mutta nähdä Jumalan tekoja, että Jumala on todellinen.
Onko yksi puute se, että miehet eivät kerro, -
mitä Jumala on heidän elämässään tehnyt.
Ennen olivat tätä mutta kun Jeesus tuli, mitä tapahtui sen jälkeen.
Pitäisi tuoda esille, että Jumala on sama eilen, tänään ja iankaikkisesti.
Tämä on tärkeä pointti. Juuri evankeliumin voima, -
joka tulee ihmisen arkeen, muuttaa sen ihmisen elämän.
Siinä mielessä muutoskertomukset, mitä nostetaan esiin.
Olkoon ne missiossa, seurakunta- tai arkielämässä.
Mitä Jumala on tehnyt elämässäni. Se on se todistus ,-
mitä kukaan ei voi kiistää, kun ihminen kertoo sen henkilökohtaisen stoorinsa.
Siinä on voimaa edelleen.
Sanotaan, että kun ihminen on sidottu, -
on addiktio tai tämäntyyppisiä asioita.
Viina tai huume ja muut sellaiset asiat, -
jota tämä maailma on täynnä viettelemässä ihmistä.
Siinä on kova taistelu, koska kännykkä ja netti ovat aina läsnä.
Pääset vaikka minkälaisiin sisältöihin. Nyt pienet lapset pääsevät niihin, -
niin siellä on kyllä villitsevä voima, joka estää -
Jumalan evankeliumin ja Sanan etenemisen.
Kyllä ja on tärkeätä, että me kristittyinä, -
niin kuin TV7 tekee hyvää työtä ja muut mediatalot omalta osaltaan,
vietäisiin pimeyteen, missä ihmiset elävät internetissä ja muussa.
Vietäisiin evankeliumin voimaa ja toivoa, että ihminen voi löytää sieltä.
Kyllä valo aina voittaa pimeyden. Sen ei tarvitse olla halogeeni -
tai iso valo vaan pienikin kynttilä ja kipinä voittaa pimeyden.
Totta kai esivallalla ja näillä, jotka hallitsevat tässä maassa -
ja käyttävät ääntä, jota kuunnellaan, niin tietysti heidän mielipiteellään -
ja rohkaisulla, miten he rohkaisevat, on suuri merkitys.
Ajatellaan vaikka koululaisia ja nuoria, -
millaisia ohjeita kouluhallitus antaa opettajille -
ja mitä sisältöä kouluissa tuodaan. Sillä on suuri merkitys.
On ja sanotaan, että koulumaailma -
on viimeisinä vuosikymmeninä muuttunut aika paljon.
Minun lapsuudessa olivat aamunavaukset koululla -
ja laulettiin hengellisiä lauluja.
Uskonnonopetus oli selkeätä, kerrottiin Raamatun kertomuksia.
Nyt, jos katsoo omien lasten koulunkäyntiä, -
Raamatusta kerrotaan, -
että se on beduiinien iltanuotiolla kehittelemä sepustus.
Hengelliset laulut on poistettu musiikin opetuksesta.
Ei ole mitään aamunavauksia.
En tiedä kuinka hyvin enää koulutyöntekijät pääsevät -
kouluun kertomaan näistä asioista.
Koko yhteiskunnassa yritetään riisua pois kristillisyyttä -
ja laittaa kristityt johonkin marginaaliin -
ja tehdä meistä jopa jonkin sortin rikollisia.
Erityisesti kristityillä perheillä ja seurakunnilla on tärkeä tehtävä, -
että hengellisiä arvoja nostetaan perheissä ja seurakunnissa esiin, -
lasten ja nuorten saavutettaville.
Eivät he mistään muualta tänä päivänä sitä saa.
Kyllä kodin merkitys on erittäin suuri.
Jos ajatellaan, että viimeiset 40 vuotta -
on kouluissa opetettu, että evoluutio on ainoa totuus maailman synnystä -
ja siihen liittyvistä asioista.
Ylioppilaskirjoituksissakin kysymyksiin pitää vastata juuri tältä pohjalta.
Se on viety yhä nuoremmille ja nuoremmille.
Onhan se ihan selvää, että jos tätä ideologiaa palkitaan -
ja toista kielletään, niin onhan sillä seurauksia.
On ja uskon, että ne seuraukset näkyvät myös kaikenlaisissa -
vääränlaisissa tilastoissa tulevina vuosikymmeninä, jos ei näy nyt jo.
Olit Hämeenlinnassa pastorina viime vuosina.
Miten sinä näet pastorin tehtäväkentän -
ja ne haasteet, mitä tämän päivän pastorilla on?
Pastorin elämä on aika yksinäistä ja se on oma kuvionsa.
Se, miten pastori voisi palvella seurakuntaa ja sitä yhteisöä.
Kyllä minä omassa työssäni aika paljon panostin nuoriin.
Tehtiin vaimoni kanssa nuorisotyötä ja -
pyrittiin varustamaan nuoria mahdolli- simman hyvin Jumalan Sanalla -
ja myös yhteydellä, että kokevat olevansa tärkeä osa seurakuntaa.
Mitä nuorempana pääsee pelastuksen syrjään kiinni, -
sitä paremmin se kantaa elämässä eteenpäin.
Miten mahtaa olla päiväkodeissa, jotka ovat yleensä kunnallisia?
Onko siellä ruokarukous ja näin poispäin? Onko sinulla tietoa?
Sen verran on, että kyllähän ruokarukoukset on vaihtuneet loruihin.
Ei siellä enää Jeesusta ruoasta kiitetä.
Toki on niin, että joissakin päiväkodeissa, -
varsinkin ev. lut. kirkon työntekijät saattavat vierailla silloin tällöin.
Kyllä kristillisyys on aika alas ajettu.
Miten on, kun näet tämän kehityksen -
ja me nähdään, että kristinuskoa haastetaan.
Se on laitettu marginaaliin. Jumalaa ei haluta tunnustaa.
Mihin tämä johtaa?
Kyllähän tämä ennemmin tai myöhemmin johtaa -
kansakunnan rappeumaan, moraaliseen rappioon.
Siksi tämä johtaa myös siihen, ja jo nyt nähdään, että -
esim. ev.lut. kirkkoon kuuluu enää, oliko 70 % kansasta.
Pari vuosikymmentä sitten se oli 90 %.
Kohta ollaan siinä, että se on alle 50.
Silloin ei voi enää puhua mistään kansankirkosta.
Viimeistään siinä vaiheessa kaikki kristillisyys marginalisoituu.
Toisaalta se antaa kristityille mahdollisuuden.
Enää ei voida tuudittautua siihen, että Suomi olisi kristillinen kansa.
Tulee nähdä, että eletään jälkikristillistä aikaa.
Suomi on pakanakansa. Meitä kutsutaan julistamaan tälle kansalle.
Meillä on selkeä lähetyskenttä silmien edessä.
Ei tarvitse lähteä lentokoneella tai laivalla lähetyskentille.
Riittää se, että avaa oman asuntonsa oven ja lähetyskenttä alkaa siitä.
Ajatteletko, että herätys voisi olla Suomessa lähellä?
Uskon siihen ja olen nähnyt viimeisinä vuosina ja kuukausina sitä, -
että kristityt ovat havahtuneet, että meidän tulisi julistaa evankeliumia.
On havahduttu, että ennen olimme vahvoja omissa poteroissamme.
Esim. helluntailaiset, luterilaiset ja vapaakirkolliset omissaan.
Nyt ollaan havahduttu, että tarvitaan yhteistyötä.
Vihollinen ei olekaan toisessa kirkkokunnassa vaan -
sielujen vihollinen sotii meitä kaikkia vastaan.
Meidän tulisi yhdessä nousta vihollisen valtoja ja voimia vastaan.
Avain on siinä, että kristityt heräävät rukoilemaan, -
yhdessä taistelemaan yhteistä vihollista vastaan.
Herätys voi koittaa Suomen kansalle.
Tuohon on erittäin mieluisaa yhtyä ja uskoa, että Jumala näin tekee.
Tämän jälkeen pyytäisin sinua Onni sanomaan katsojille, -
mitä Pyhä Henki sanottavaksesi antaa, ole hyvä.
Hyvä TV7:n katsoja.
Toivoisin, että voisit tänään rukoilla.
Olla yhteisessä rintamassa rukoile- massa Suomen kansan puolesta.
Rukoilla oman seurakuntasi ja omien seurakuntien päättäjien puolesta, -
jotta me voitaisiin yhdessä herätä siihen todellisuuteen, -
että Suomen maa tarvitsee evankeliumia.
Omalta puoleltani olen valmis -
valtakunnallisen mediakampanjan kautta palvelemaan -
seurakuntia ja seurakuntalaisia siinä, että vuonna -22 syksyllä -
voisimme yhdessä julistaa evankeliumia tälle maalle.
Rukoillaan sitä, että voitaisiin myös niittää runsas sato.
Että Jumala herättäisi ja kutsuisi ihmisiä pelastukseen -
ja parannukseen. Kukaan meistä ei saa sitä ihmisenä aikaan -
mutta jos Jumalan Henki vetää ihmistä puoleensa, -
niin uskon, että on suuri elonkorjuunaika edessä.
Kiitos, kun katsoit tätä ohjelmaa.
Kiitos Onni. Tähän minäkin koko sydämestäni yhdyn.
Meillä on varmasti kaikkivaltias -
ja sielunvihollisen voittanut Jumala, Jeesus Kristus.
Hän sanoo viimeisen sanan multien päällä.
Voitto on saavutettu mutta pitää tehdä se tehtävä, mikä meille kuuluu.
Aamen, kiitos, kun sain tulla mukaan ohjelmaan. - Kiitos sinulle.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola