ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on pastor Onni Haapala.
Tere tulemast! - Tänan!
Sa vist sündisid Ida-Soomes, Joensuus?
Jah. Sündisin seal 1973. aastal.
Kuid sa oled elanud ka nii Lõuna- kui Kesk-Soomes
ja näinud seega selle maa erinevaid kultuure.
Jah. Ütlen vahel, et olen mees, kes pole kuskilt pärit.
Lapsepõlves kolisime palju just isa töö pärast.
Ma sündisin küll Joensuus,
aga olen elanud Keuruus, Alajärvel ja Hämeenlinnas.
Lapsepõlves elasin ka Kuopios.
Kuna su isa oli pastor,
siis teie kodus olid Jumala Sõna ja õhtupalved igapäevane nähtus.
Meie jaoks oli vaimulik elu väga loomulik.
Me ei elanud küll mingis fanaatilises keskkonnas,
aga samas me pere juhindus kristlikest väärtustest.
Olin 8-aastane, kui sain endale esimese Piibli.
12-eluaastaks olin selle mitu korda läbi lugenud.
- Mis ajendas sind Piiblit lugema?
See oli ju sinusugusele noorele üsna raske raamat.
Kuidas sa seda lugeda jaksasid?
See on selles mõttes huvitav, et ma olin üsna vilets lugeja.
Mäletan, et õppisin alles 3. klassis - 8-9-aastaselt korralikult lugema.
Aga kodus mind julgustati ja öeldi, et Piiblist saab eluks teemoona kaasa
ja seal on see aluspõhi, millele tasub ehitada.
Ma uskusin oma vanemaid.
Lugesin iga õhtul enne magamaminekut
paar tundi Piiblit
ja nii ma selle läbi lugesingi.
Kas lugesid seda süstemaatiliselt?
Mäletan, et alustasin Johannese evangeeliumiga.
Alguses lugesin läbi Uue Testamendi
ja seejärel Vana Testamendi.
Su murdeiga oli juba läbi, kui saite omale koju teleka.
See on ju harv juhus, kui võrrelda sinuealiste noortega.
Jah. Kõigil mu sõpradel olid telekad olemas.
Meil kodus polnud
ja vahel kolmapäeviti käisime naabri juures
"Ritari Ässa" vaatamas.
Muidu elasime teleka vabalt.
Tagantjärele mõeldes oli see vanemate poolt hea tegu,
et nad juhtisid meid värske õhu kätte ja elutervete harrastuste juurde.
See hoidis meid kindlasti eemal paljustki halvast.
Kuidas su elu peale teismeiga kulges?
Teie elukohad muutusid
ja sellega koos muutusid ka sõprusringkonnad.
Milline oli su elu 15-20-aatasena?
Käisin põhikooli lõpuni Kuopios.
Kuopiost läksin tagasi Hattulasse, mis oli minu jaoks raske koht.
Isa ütles, et Jumala tahe on, et koliksime Hattulasse tagasi.
Sellega kaasnes ka väike mäss.
Küsisin: "Jumal, kas selline siis ongi Sinu tahe?",
sest see tundus nii halvana mu jaoks.
Samas tuli tol ajal muusika mu ellu
ja ma hakkasin oma tundeid muusikasse valama.
Hakkasin klaverit mängima.
Seejärel õppisin Hämeenlinna Kaubanduskoolis.
Peale seda läksin Vaasasse ühte rahvakooli muusikat õppima.
Hiljem õppisin noorte- ja koguduse tööd.
Tol ajal kohtasin ka maailma kaunimat naist,
kellega ka abiellusin.
- Kas see toimus Vaasas?
Ei. Peale Vaasat kolisin tagasi Hämeenlinna.
Nüüdseks oleme 26 aastat abielus olnud.
Millal hakkasid tegelema vaimuliku tööga,
millega oled tegelenud aastakümneid?
Olin noortekodus tsiviilteenistuses.
Seal kogesin, et peaks kuidagi noori aitama.
Noored olid katki nagu Soome noored olidki.
Nii hakkasin õppima noortejuhiks.
Õppisin vabakoguduste koolis Vaasas.
Õpingute ajal õpetas meile pastor Kenneth Grönroos
juhtimisõpetust ja selle tähtsust.
Kenneth suutis mulle Piibli abil anda nii kirkalt edasi
Jumalariigi nägemuse ja selle tähtsuse,
et ma mõtlesin: "Seda riiki ma tahangi üles ehitada!"
Sellest see algaski.
Kus su töökohad on olnud?
Alguses tegin noortetööd Vaasa Nelipühi Kirikus.
Seejärel kolisime Södertäljesse,
kus olin Soome Nelipühikoguduse pastor.
Olin pikalt ka Lempääläs
ja siis ka Hämeenlinna nelipühi koguduses.
Ja hetkel tegutsen siis IRPW's.
Kuidas su pastori töö on Hämeenlinnas kulgenud.
Eriti ka ajal, kui koroona sõitis vahepeal sisse.
Räägi oma pastori tööst ja kuidas see on kujunenud?
Pastorina ma ise kuulutasin Jumala Sõna.
See oli ja on minu peamine kutsumus -
kuulutada Jumala Sõna.
Seda kutset olen palju kogenud.
Koguduse töös on ka palju administratiivseid ülesandeid.
Need pole küll kõige tähtsamad asjad, aga need toetavad seda peamist tööd.
Koroona muutis koguduse elu täielikult.
Enne saime kokku ja teenisime kõik koos Jumalat.
Aga eelmisel kevadel pandi kirikute uksed kinni.
Siis pidid suurtel ja väikestel kogudustel
olema oma "meediamajad",
kus teenistusi ja koosolekuid peeti interneti teel.
Noorteteenistused tehti Instagramis.
Tundsin selle kõige keskel teatud väsimust.
Olematute ressurssidega
pidi meil korraga olema vähemalt TV7 tasemel meediamaja.
Selleni me muidugi ei küündinud,
aga see oli pöördeline koht.
Enda jaoks oli see võõras toimimisviis.
Kuidas praegu kogudused tegutsevad?
Nelipühi kogudusi on kokku üle 200.
Kui paljud teevad teenistusi netis?
Arvan, et peaaegu kõik teevad netis.
On ka väikesi kogudusi, kellel pole ressursse selleks.
Olen kuulnud, et kogudused, kus on alla 100 liikme,
teevad igal nädalal midagi netis.
Vahel olen mõelnud, et oleks tore ühendada jõud
ja teha kõiki asju koos.
Ma saan aru, et mitmed kogudused tahavad teha oma koguduse asju,
aga tasuks teha ka mingit koostööd.
On sul ka aimu,
kui palju see koroona on erinevaid asju mõjutanud?
Kas kristlus on kasvanud?
Kas on tekkinud rohkem tahet palvetada?
Kas inimesed on vastuvõtlikumad, kui neid raputatakse?
Paistab, et kui koroona tuli, siis nii mitmedki peatusid
ja küsisid elu kõige tähtsamaid küsimusi.
Kogudustega hakati rohkem ühendust võtma
ja interneti jumalateenistusi vaatasid inimesed,
kes polnud varem koguduse uksest sissegi tulnud.
Kui aga eelmisel suvel toimus ajutine piirangute leevendamine,
oli ka näha, kuidas inimesed unustasid need mured ja vaevad ära
ja nautisid taas vabadust.
Nii olen ka kuulnud,
et kui kogudused on jätkanud netiteenistustega,
siis inimesed ei jaksa enam algusest lõpuni koosolekuid jälgida,
vaid hakkavad surfama koguduste vahel,
et näha, kus on parimad laulud ja kõned.
Selle järgi nad valivad.
Oled osalenud koordinaatorina ka mitmes linnamisjonis.
Vastab see tõele ja kus linnades sa oled olnud?
Olen osalenud kuues maakondlikus misjonis.
Esimene oli Lõuna-Soomes.
Edasi olin Päijät-Hämes ja Satakunnas,
Kymenlaaksos ja Põhja-Karjalas.
Ning osaliselt ka Pohjanmaal.
Kogusime kokku selle piirkonna kogudused
ja ehitasime koos nendega üles misjoni,
näidates seda ka meedias.
Milline on selle areng
ja kuidas on kogudused sellega kaasa tulnud?
Millest see kõik sõltub?
Praegu ehitame üles üleriiklikku misjonit.
See peaks valmima 2022. aastal.
Paistab, et kogudustes on need väljad või põllud jagunenud.
On kogudusi,
kus liberaalsed väärtused ja positsioonid
võtavad üha enam maad.
Samas leidub kogudusi või kogudustest mingi osa,
kes peavad tähtsaks
evangeeliumi kättesaadavust soomlastele.
Et veel peaks kuulutama evangeeliumi.
Siin toimubki kaheks jagunemine -
need, kes tahavad kuulutada evangeeliumi
ja need, kes näevad mingil põhjusel, et see pole enam aktuaalne teema.
Mis sa arvad, kuidas on piirkondlikult lood?
Kas Lõuna-Soome on raskem piirkond,
arvestades, et see on liberaalsem
kui ülejäänud Soome, kus kristlus on tugevam.
Selles loos on koos erinevad kiriklikud suunad -
luterlased, vabakogudused jne.
Kas selles on mingit erinevus?
Siin on selgelt näha,
et Lõuna-Soome suuremad linnad on erinevad.
Eriti veel pealinna piirkond, mis erineb väga muust Soomest.
Toome näiteks Pohjanmaa.
Seal on kristlikud väärtused veel au sees.
Seal on vikaarid, kes ütlevad, et nad tulevad selle asjaga kaasa.
Neil pole selle teema suhtes mingitki kahtlust.
Aga Lõuna-Soomes peame paremini põhjendama,
miks peab kogudus ikka evangeeliumi kuulutama.
See sõltub ka asjaolust, et lõunas on sekulaarsus kasvanud.
Jumala Sõna pole enam see, mis see oli 2000 aastat tagasi.
Nii on.
Mida nii sa ise kui te suur meeskond arvab,
milliste meetmete abil saaks neid kogudusi aktiveerida,
andes neile mõista, et tegu on olulise teemaga.
Nüüd on tähtis, et igas koguduses -
luteri-, nelipühi- ja vabakoguduses oleks inimesi,
kes kannaks seda nägemust edasi
ja kelle süda valutab Soome pärast
ja kes igatsevad, et evangeelium oleks kuuldav sel maal.
Nii peaks need inimesed hakkama esmalt palvetama
ja võtma seejärel juhtidega ühendust
andes teada: "Me tahame sellest asjast osa võtta!"
Uusn, et palve läbi ja kirikuliste aktiviseerumise tulemusel
saavad puudutatud ka juhid,
kes pole meiega tingimata sama meelt.
Siin Jumal näeb, et see asi tuleb täide viia.
Sageli märgatakse, et Soome mees on hukas.
Nad ei tee sageli seda,
mida nad peaksid meie meelest tegema.
Võtma juhtpositsiooni ja olema nendes asjades aktiivsed.
Kas on oht, et see asi jääb rohkem naiste kaela?
See on huvitav, mida ütled.
Oleme ehitanud seda organisatsiooni üles
paljude väiksemate organisatsioonidega.
Me tegutseme võimalikult laial rindel.
Seal küll leidub juhtivatel kohtadel mehi.
Aga kui minna koguduste tasemele,
siis seal on naised kordades aktiivsemad.
Ma ei ütleks, et see halb oleks,
aga ka mehed peaksid ärkama
ja võtma selle positsiooni, mis meestele kuulub.
Ma ei ütle, et naised ei peaks olema aktiivsed,
aga ka mehed peaksid ärkama evangeeliumi edasi viimiseks.
See puudutab mehi laiemalt.
Kus need mehed on? On nad arvuti taga internetis või kus?
Nad on selles asjas puudu.
Nad ei täida neid ülesandeid, mis meestele kuuluvad.
See oli hea tähelepanek!
Mehed peaksid uuel moel esile tõusma.
Oleks tore, kui leiduks samas meeles olevaid mehi.
Ma ei kutsu üles šovinismile!
Kord olin Lempääläs ühes luteri koguduses külas.
Seal tegutseb meestering "Aamen" ja neil oli saunaõhtu.
Seal grilliti ka vorste ja muud kraami.
Tehti sauna nagu Soome mehed ikka teevad.
Kõige lõpus oli hardushetk.
Selles tõid paljud esile oma sügavad tunded,
et koguduse tegevused on meeste jaoks kaugeks jäänud.
Rohkem oleks vaja sellist "meeste värki".
On ehk ka koguduste muusikavalik viinud selleni,
et mehi see ei kõneta?
Eks see vist ole olnud jah pisut selline ninnu-nännu,
samas kui mehed vajavad midagi, milles oleks rohkem teravust.
Olen mõelnud sellele,
et mehed tahavad sageli näha Jumala tegusid
ja seda, et Jumal on tõeline.
Üks puudusi on see,
et mehed ei räägi, mida Jumal on nende elus teinud.
Sellest, mis oli enne
ja mis juhtus siis, kui Jeesus nende ellu tuli.
Me peaks ka need asjad esile tooma,
sest Jumal on ju sama eile, täna ja igavesti.
See on tõesti oluline.
Just see evangeeliumi vägi,
mis tuleb inimese igapäevaellu ja muudab inimese elu.
Selles mõttes need muutuste lood, mida räägitakse -
olgu need kas misjonis või koguduse- või igapäeva elus -
selle kohta, mida Jumal on kellegi elus teinud.
See on tunnistus, mida keegi ei saa eitada.
Kui inimene räägib oma isiklikust kogemusest,
siis selles on endiselt vägi.
Kui inimene on seotud -
tema elus on alkohol, uimastid ja muud sellised asjad,
mida see maailm on täis ja mis inimest ahvatleb,
siis selles käib kõva võitlus.
Sest telefon ja internet on käepärast
ja sa pääsed kergesti ligi ükskõik, millele.
Nüüd pääsevad neile ligi ka lapsed.
Seal on selline metsik vägi, mis takistab evangeeliumi levikut.
Jah. On tähtis, et kristlased ja ka TV7, kes teeb head tööd
ja muud meediakanalid
läheksid sinna pimedusse, kus inimesed elavad -
internetis ja mujal
ja viiksid ka sinna evangeeliumi lootuse,
et inimene võiks selle leida.
Valgus võidab alati pimeduse.
See ei pea tingimata olema halogeen või muu tugev valgus.
See võib olla ka väike küünal või säde, mis võidab pimeduse.
Eks meie maa valitsejad, kes on nö esirindel
ja kes kasutavad oma sõnaõigust ning keda võetakse ka kuulda,
nende arvamustel ja sellel, mida nad toetavad,
on suur tähtsus.
Mõeldes näiteks koolis käijatele ja noortele,
siis see, milliseid suuniseid kooli juhtkond annab õpetajatele
ja mida koolides üldse õpetatakse, sellel kõigel on suur tähtsus.
On muidugi.
Kogu koolimaailm on viimaste aastakümnete jooksul
väga palju muutunud.
Minu lapsepõlves olid koolis hommikupalvused,
kus lauldi ka vaimulikke laule.
Koolis oli usuõpetus ja jagati lugusid Piiblist.
Vaadates aga oma laste koolipõlve, siis nüüd öeldakse Piibli kohta,
et see on beduiinide õhtulõkke ääres tehtud kritseldused.
Muusikaõpetusest on ära võetud vaimulikud laulud.
Enam pole ka hommikupalvusi.
Ma ei tea ka, kui lihtne on kristlastest töötegijatel
pääseda koolidesse neist asjadest rääkima.
Kogu ühiskonnast püütakse kristlust aina rohkem ära kaotada
ja kristlaste olemasolu püütakse teha tühiseks,
jättes meist kui mingit sorti kurjategija mulje.
Kristlikel peredel ja kogudustel on selles olukorras tähtis ülesanne,
et tõsta peredes ja kogudustes esile kristlikke väärtusi,
et lapsed ja noored võiksid neid tundma õppida.
Sest ega neid tänapäeval enam kuskilt mujalt ei saa.
Kodu tähtsus on eriti suur.
Eriti, kui mõelda, et koolis on 40 aastat õpetatatud,
et evolutsioon on ainuke tõde
maailma tekke ja sellega kaasnevate asjade kohta.
Ka üliõpilaste koolitöödes peab vastama küsimustele
just samadel alustel.
Seda õpetatakse aina noorematele.
On täitsa selge,
et kui seda ideoloogiat tõstetakse esile ja teist keelatakse,
siis sellel on omad tagajärjed.
Neil on oma tagajärjed ja usun,
et neid näeb statistikas tulevastel aastakümnetel,
kui mitte juba praegu.
Oled viimastel aastatel olnud Hämeenlinnas pastor.
Millistena näed pastori väljakutseid ja tema tööpõldu?
Pastori elu on üsna üksik elu. See on minu ettekujutus.
Kuidas aga saaks pastor teenida oma kogudust ja kogukonda?
Oma töös panustan palju noortesse.
Tegime kunagi koos naisegagi noortetööd.
Püüdsime parimal moel varustada noori Jumala Sõnaga
ja samuti ühtsustundega,
et nad kogeksid, et nad on oluline osa kogudusest.
Mida nooremalt inimene saab päästetud,
seda paremini see kannab teda elus edasi.
Kuidas on lood lasteaedades? Kas seal on söögipalved jne?
Ka seal on söögipalved ära kadunud.
Seal ei tänata enam Jeesust söögi eest.
Aga osades lasteaedades saavad mõned kristlastest töötegijad
käia vahel külas.
Aga sealgi on kristlus välja aetud.
Sa näed asjade arengut
ja me näeme, et ristiusk on surutud kuhugi nurka
ja keegi ei taha Jumalast midagi teada.
Kuhu see kõik välja viib?
Varem või hiljem viib see riigi ja rahva moraalse laostumiseni.
Praegu kuulub kirikusse umbes 70% elanikest.
Paarkümmend aastat tagasi oli see näit 90%.
Kui see % langeb alla 50, ei saa enam rääkida rahvakirikust.
Eriti viimasel ajal, kui kristlust tõrjutakse välja.
Teisalt annab see meile, kristlastele, võimaluse.
Enam ei saa öelda, et Soome on kristlik maa.
Soome on nüüd kristlusejärgselt paganlik maa.
Meid kutsutakse kuulutama evangeeliumi
sellele maale ja rahvale.
Meie silme ees on selge misjonipõld.
Me ei pea enam lennukite ja laevadega
minema misjonipõldudele.
Meil piisab oma korteri ukse avamisest
ja meie misjonipõld algab sealt.
Kas ootad ja loodad, et Soomes on ärkamine lähedal?
Ma usun seda.
Olen ka viimastel aastatel ja kuudel näinud seda,
et kristlased on avastaud: "Nüüd peab kuulutama evangeeliumi!"
Samuti on avastatud sedagi,
et kristlased olid enne tugevad omas keskkonnas -
nelipühilased omas, luterlased omas
ja vabakogudused omas keskkonnas,
siis nüüd on avastatud, et me vajame koostööd.
Hingevaenlane pole mitte teises kirikkonnas,
vaid tegutseb meie kõigi vastu.
Nii peame ühisrindena tõusma vaenlase vägede ja valitsuse vastu.
Võti on selles, et kristlased ärkaksid palvetama
ja võitlema koos ühise vaenlase vastu.
Nii usun ka, et ärkamine võib veel koita Soome rahvale.
See oleks tõeliselt tore ja ma usun, et Jumal nii ka teeb.
Nüüd aga palun,
et ütleksid me vaatajatele, mida Püha Vaim sulle annab.
Hea TV7 vaataja!
Soovin, et võiksid täna palvetada;
et oleksid ühises palverindes Soome rahva eest.
Palveta oma koguduse ja koguduse juhtide eest,
et me kõik võiks ärgata mõistma,
et Soome vajab evangeeliumi.
Omalt poolt olen valmis
teenima kogudusi ja koguduse liikmeid
üleriigilise meediakampaania kaudu,
nii et 2022. a. sügisel võiksime koos kuulutada sellele maale evangeeliumi.
Palvetagem ka selle eest, et saaksime lõigata rohket saaki
ja Jumal kutsuks inimesi päästele ning meeleparandusele.
Keegi meist ei suuda seda inimlikult teha.
Kui Jumala Vaim tõmbab inimesi enda poole,
siis usun, et meil on veel suur saagikorjamine ees.
Aitäh, et vaatasite seda saadet!
Aitäh Onni!
Ka mina liitun sellega kogu südamest.
Meil on hingevaenlase võitnud kõikväeline Jumal ja Jeesus,
kellel on kõiges viimane sõna öelda.
See võit on juba võidetud,
kuid me peame täitma meile antud ülesannet.
Aamen! Aitäh, et sain olla siin saates!
Aitäh sulle!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1770 (kõne hind 10 euri).
Võid annetada pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa