ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Jani Pellikka.
Tere tulemast! - Tänan!
Sa oled meie vaatajatele juba tuttav. Oled lugenud Piiblit kümneid kordi.
Sinu hääl ja nägu on tuttavad.
Mõnes saates oled ka muusikat teinud.
Aga vaatajad ei tea sinust rohkem, kui nad teleekraanilt näinud on.
Niisiis puudutame seda ala, millest palju ei teata,
küsides, millises peres sa sündisid
ja milline oli su koolitee?
Kogu mu mälestus lapsepõlvest oli see,
et mu lapsepõlv oli väga turvaline.
Ma sündisin Keravas pere esimese lapsena.
Hiljem järgnesid mulle ka vend ja õde.
Ema oli kohe kindlasti andnud oma elu Jeesusele.
Ma ei mäleta, millal,
aga mu oma mälupiltides on sagedased piiblilood.
Me käisime pühapäevakoolis ja ema luges meile õhtuti piiblilugusid.
Saime teada tõe - kes on Jumal ja kes on Jeesus.
Saime selle nö emapiimaga kaasa.
Koolis käisid Keraval?
Kogu mu kooliaeg möödus Keraval - algkool, põhikool ja gümnaasium.
Suure osa oma elust olengi ma elanud Keraval.
Peale kooli lähevad palju sõjaväkke. Nii ka sina?
Jah.
Läksin sõjaväkke Vekaranjärvele, mis asub Kouvola lähedal.
Läksin teenima suurtükiväe sideüksusesse.
Lõpuks sain nooremseersandi auastme.
See oli 12-kuise teenistuse lõpus.
Mis mõtted sul peale sõjaväge olid?
Mis sa arvasid, mis edasi saab?"
Minu jaoks oli kõik väga lahtine.
Ükski eriala mind otseselt ei huvitanud.
Üks võimalus oli minna ja õppida inseneriks.
See oli umbes nii: "Peaks nagu midagi õppima."
Kodus oodati, et lahkuksin kodust ja alustaksin iseseisvat elu,
et ei jääks koju pikemaks ajaks.
Seega olid inseneriõpingud mulle lihtsaks lahenduseks
ja ma õppisingi seda mingi aja.
Nüüd aga läheme selle saate tähtsaima osa juurde.
Mis eelnes sellele, kui Jeesus sai su elu Issandaks?
Lähen korra veel lapsepõlve tagasi. Minu isa suri väga noorelt.
Olin 6-aastane, kui isa hukkus autoõnnetuses.
Mäletan veel seda hetke, kui ema meile seda ütles.
See tõi mu ellu sügava igatsuse isa järele.
Igatsuse mingi suurema järele ja selle järele, mida vajan elus.
Tundsin, et Jumal on olemas,
kuigi mul polnud siis veel isiklikku suhet Temaga.
Aga mäletan, kuidas ütlesin ühele oma sõbrale:
"Ma usun Jeesusesse."
Hiljem imestasin, miks ma niimoodi ütlesin,
kui mul ju polnud selget suhet Temaga.
Ema kasutas meid, teismelisi lapsi,
1987. a staadionil toimunud Billy Grahami koosolekusarjadel.
Mäletan veel ka Kalevi Lehtineni koosolekuid Keraval.
Need olid mulle olulise tähtsusega,
sest kogesin seal selget patutunnetust.
Olin harjunud sellega, et Jumala asjad olid mu elus olemas,
mistõttu mu jaoks tundus kummaline,
et mul on vajadus sügavama suhte järele Temaga.
Või üldse suhte järele Temaga.
Mõlemalt koosolekute sarjalt -
nii Billy Grahami, kui ka Kalevi Lehtineni omalt
lahkusin nuttes, sest ma ei läinud altarile, kui kutsuti.
Sinu eest käis üks võitlus. - Just.
Jumal tõmbas, aga teine pool tõmbas ka. - Jah.
Mäletan sõjaväest 1990'ndatel, kui helistasin korra kasarmust emale.
Ema ütles, et minust u aasta noorem vend
andis oma elu Jeesusele.
Ta hakkas selgelt Jeesust järgima.
Mäletan, kuidas mu sees tõusis heas mõttes kadedus venna suhtes.
Mu vend leidis midagi, mida ka mina oma elu jaoks vajasin.
Aga ka sinul oli see üsna lähedal. Kuidas see juhtus?
Olin sõjaväes ajateenistuse lõpuni, saades vabaks 1991. a. suvel.
Mu vend hakkas mind koheselt julgustama,
andes teada, et augustis on tulemas üks koosolekute sari.
Seda korraldas Järvenpää Vabakogudus.
"Kas sa vennas tahaksid ka minuga kaasa tulla?"
Väikese mõtlemise järel läksingi, sest mu sees keerles mõte:
"Kui mu vend läheb, on tal miskit head,
millest ma peaks ka kinni haarama."
Kohe esimesel õhtul, 10.08.1991. a., läksingi sinna.
Mäletan, et kogu selle koosoleku ajal mind kõnetati.
Mäletan, kuidas jutlustaja rääkis ümberpööramise tähtsusest -
sellest, et omas elus tuleks teha 180-kraadine pööre.
Olin enda sees nii kindel, et pean oma elu Jeesusele andma.
Koosoleku lõpus ma peaaegu jooksin nuttes altari ette.
Mis su elus peale seda õhtut, järgmistel päevadel ja kuudel juhtus?
Mida see sinus muutis?
Mäletan, et mul tekkis suurem nälg Jumala tundmise järele.
Lugesin kiiresti kogu Piibli läbi.
Lugesin mõttega, sest tahtsin veelgi enam tunda Teda,
kellest olin ju teadnud kogu oma lapsepõlve- ja noorusaja.
Usuletuleku õhtul ehk esimesel õhtul läksime noortega teetuppa -
olin siis 20-aastane,
kuhu kogunesid tänavalt tulnud noored,
keda saime evangeliseerida.
Mäletan veel selgelt,
kuidas istusime seal diivanitel ja toolidel.
Keegi surus mulle kitarri sülle ja lauluraamat toodi ka välja.
Mulle näidati kiiresti ära 3 põhilist kitarriduuri,
mida tavaliselt kasutatakse
ja nii me siis mängisime ja laulsime.
Mu enda elus pole mingit laulu ega muusikalist tausta.
Seega võib öelda,
et sealt algas ka minu muusikaga teenimine.
Mõni mängib kitarri juba 10-aastaselt. Sina ei mänginud.
Aga nüüd on kitarr sinuga aastakümneid kaasas käinud.
Jah.
Kui mu elus on olnud proovilepaneku hetki ja valusid,
on just kitarr ühel või teisel moel sealt välja aidanud.
Usun, et Jumal on selle mulle sisse pannud.
Ma ei saa sellest enam lahti, kuigi vahel olen tahtnud.
Olid oma inseneriõpingutega poole peal,
aga siis otsustasid teha õpingutes pausi,
et tutvuda rohkem Jumala Sõnaga.
Olin 1993. aastaks jõudnud 4-aastases inseneriõppes poole peale.
Üks USA'st tulnud inimene teatas, et on algamas Logose piiblikool.
See toimus Elava Sõna koguduses Pasilas, Helsingis.
Juba sellest koolist rääkimine süütas minus tugeva tahte,
et ka mina tahan nüüd seal osaleda ja Jumalat tõeliselt tundma õppida.
Otsustasin oma inseneriõpingud pausile panna.
See paus on kestnud siiani.
See on kestnud siiani.
Õppisin seal piiblikoolis 2 aastat
ja jäin peale seda 5-aastaks tööle kooli ja kogudusse.
Selle kõrval said omale palgatöö ajakirja "Nägemus" toimetamisel.
Jah. See oli 2000. aastal.
Toimetasin seda ajakirja pea 10 aastat,
õppides samal ajal graafiliseks disaineriks.
Osutades selles vallas ka teenust?
Jah. Lõin oma firma, kust sain väikest viisi lisateenistust.
Siis aga liitusid TV7'ga.
Alguses küll ajutiselt,
aga su naine osutas TV7'le teatud teenuseid.
Seetõttu õppisin teid mõlemaid tundma.
Osalesid ka meie saadetes, kus tegid muusikat.
Näiteks "Püha Vaimu õhtud" jne. - Jah.
Niimoodi nägimegi üksteist.
Ma ei mäleta, mitu aastat Pia meil töötas,
aga mõned aastad küll.
Pia oli siin enne mind. Mina tulin 2015. a. kevadel.
Ma ei mäleta, millal sa Piaga abiellusid.
Oli see äkki piiblikooli ajal? - Jah.
Nii, kui ma 1993. a. sügisel piiblikooli läksin,
leidsid me silmad koheselt teineteist.
Samal sügisel hakkasime ka käima
ja järgmise aasta augustis abiellusime.
See käis meil ikka väga kiiresti.
Nüüd, seda saadet tehes, möödus vist 6 aastat sellest,
kui su naine Pia kutsuti taevakoju.
See aeg, kui ta oli raskelt haige, oli su jaoks sügava palve aeg.
Ja ka teile mõlemale.
Räägi sellest, sest nagu mäletan, oli teil väga tugev armastuse side.
Kui ma teid kõrvalt vaatasin, sain sellest niimoodi aru.
Tõsi, Pia oli juba varem sattunud autoõnnetusse
ja saanud nii raskelt viga, et arstiteadus ei osanud teda aidata.
Aga Jumal aitas, kui ta eest palvetati ja ta tervenes sellest.
Aga hiljem tuli vähk, mis kestis 3 aastat.
Mida sa tahaksid sellest ajast rääkida?
Meie jaoks oli imeline see,
et kui Pia võitles 2000'ndatel
lisaks seljavaludele ka mitmeid muid füüsilisi võitlusi,
siis läksime neist koos Jumalaga läbi ja see oli suur tänupõhjus.
Tal oli ka raskusi neelamisega, kuid arstiteadus ei suutnud aidata.
Ka see paranes nagu muudki asjad.
Nii et kui 2013. a. Pial vähk avastati,
arvasime mõlemad, et see on vaid üks võitlus lisaks.
Meil oli alati olnud tahe näha tervise alal võitu.
Nii iseenda elus, kui teiste eludes.
Nii mõtlesime, et võitleme ka sellest Jumala abiga läbi.
Vähioperatsioon tehti 2013. a. kohe peale selle avastamist.
See läks hästi.
Aga kui Pia hiljem kontrollis käis,
avastati, et vähk on levinud edasi ka mujale.
Vähk sai alguse soolestikust ja oli siis otsaga maksa piirkonnas.
Mäletan, et ajal, kui Pia uskus, et ta saab vähist terveks.
oli tel samas Jumalariigi töö osas selge ja konkreetne plaan.
Räägi sellest.
Meil oli tõesti kõik läinud hästi,
enne kui Pia 2016. a. kevadel taevasse läks.
Me unistasime jüngerdamise tööst.
Töötasime ka ühes koguduses,
nii et karjase töö oli meil alati olnud südames.
Meil oli tahe, et uus põlvkond võiks juurduda Jumala tõotustesse
ja et nad hakkaksid kogu südamest Jeesust järgima.
Astusime selles suunas teatud samme, et see asi saaks teoks,
aga siis polnud veel õige aeg.
Ja peale seda, kui Pia taevasse läks, sai kogu mu elu nö pausile pandud.
Räägi sellest ajast, kui Pia sai kutse taevasse.
Te palvetasite koos ja ka kannatasite koos.
Te ootasite tervenemist, aga seda ei tulnud.
Millised protsessid sel ajal sinus toimusid?
Mäletan Pia paari viimast elupäeva.
Käies koeraga jalutamas, kuulutasin: "Pia, sa ei sure! Sa elad!"
Mäletan, et otsisin üles erinevad Jumala tõotused,
mida olime kogenud, et Ta meile andis.
Mõtlesin, et me pole tegelikult veel näinud midagi neist sündimas.
Kui Pia elas oma viimaseid tunde,
uskusime südamest, et toimub veel mingi pööre.
Mäletan, kuidas ütlesin Jumalale:
"Kui mu naine ka lahkub teisele poole piiri,
siis veenan Sind, Jumal, et Pial on parem koos minuga.
Ma kasvõi toon ta sealt teiselt poolt piiri tagasi!"
Mäletan, et Pia elas veel viimased hingetõmbed usus,
et ta saab veel terveks.
Korraldasime veel püha õhtusöömaaja.
Me ei nimetanud seda viimaseks söömaajaks enne surma,
vaid see oli õhtusöömaaeg koos teatud sõpradega.
Oma viimaste jõuraasudega tõstis Pia õhtusöömaaja karika kõrgele
ja kuulutas Jeesuse võitu.
Aga tasapisi hakkasin Piaga kontakti kaotama.
Ütlesin sõpradele, et kui ka olen olnud maakera teisel poolel Mehhikos,
pole ma kunagi kogenud oma naisega sellist distantsi,
kui tema viimastel eluhetkedel,
kuigi ta oli mu embuses.
Aga ta oli juba minekul.
Selline asi jääb igaveseks meelde.
Teisalt teadsid sa õhtusöömaajal, kuhu ta läheb. - Jah.
Nii on see sulle parimaks lohutuseks,
et ta on paremas olukorras, kui meie praegu.
Jah. Tõesti.
Rääkides veel me ühistest tervenemise teekondadest,
siis me ei jätnud teineteisega hüvasti,
kuna me arvasime, et kõik saab korda.
See on justkui vahesein, mis ühel päeval vahelt kaob.
Millised olid su järgnevad aastad?
Hakkasid ennast inimesena teatud moel nullima.
Jah.
Mäletan Pia lahkudes...
Ma polnud sellega isegi arvestanud, et midagi sellist võiks juhtuda,
mistõttu mulle tundus, et mu karikas sai täis.
Mu ususüsteemi ei mahtunud võimalus,
et Jumalaga elades võiks midagi sellist juhtuda.
Mu süda ei suutnud sellistest asjadest aru saada.
Arvasin, et järgnen Piale väga kiiresti, sest mu süda murdus nii totaalselt.
Iga hingetõmmegi oli ülimalt valus.
See on olukord, kus on palju küsimusi, aga vähe vastuseid.
Just.
Sellest on nüüd 6 aastat möödas... - Järgmisel kevadel saab 5 aastat.
Või 5 aastat. Vabandust.
No selle 5 aasta jooksul on su sees toimunud nii mõndagi.
Räägi siis sellest, kuidas oled jälle tõusuteel.
Ka sellega seoses, et töötad nüüd TV7's.
Peale Pia surma oli mul väga raske lugeda Piiblit.
Ma ei suutnud seda isegi avada.
Ma ei suutnud palvetada, ülistada ega ülitust kuulatagi.
Kõik toimunu oli nii kohutav.
Mäletan, kuidas lebasin diivanil ja mingil ajal kostus mu huultelt vaid:
"Püha Vaim, tee, mida Sa tahad!
Kui Sa veel tahad minu elus midagi teha!"
Sealt algas tasapisi mu tõusutee.
See oli suurim ime, mida olen isiklikult kogenud.
Nägin, et miski on minust suurem.
Ma teadsin, et Jumal elab mu sees,
aga ma kogesin, kuidas Jumala Vaim hakkas tooma esile tänulaulu,
mis oli täielik vastand mu tundemaailmale.
Kuid sellest peale hakkasin vaikselt taas Piiblit lugema.
Kuigi mu sees oli nii palju valu, viha, lootusetust ja pettumust,
hakkasin nägema, et ma ei saa eitada, et ainult Jumal on hea
ja et ainult Tema on ustav.
Kas sa mõtlesid ka Iiobi kannatustele?
Need tulid täitsa vägisi meelde.
Iiob ka mässas, aga lõpuks tunnistas oma inimlikku nõrkust
öeldes: "Jumal, Sa võid teha, mida tahad!"
Mäletan ka seda, mida Jumal ütles Iiobile
Iiobi raamatu lõpuosas.
Iiob tunnistas Jumalale, et Ta on rääkinud arusaamatult.
Kuigi need kogemused olid nii konkreetsed.
Märkasin ennast samamoodi rääkimas.
"Jumal, ma tegelikult ei tea Su eesmärke.
Ma mõistan Su maailma vaid nii vähe ega mõista, miks see kõik juhtus,
aga ma ei taha jääda nende küsimuste vangi.
Kui ma ka kunagi ei saa vastust, miks nii juhtus.
Aga ma tahan tunnistada, et Sa oled hea
ja ma tahan elada Sulle!"
Rääkisid, et sul oli olukord,
kus sa ütlesid, et sul ei saa enam olema olukorda,
kus sul oleks teatud moel uus algus.
Seda siis ka paarisuhte vallas.
Jumal aga on sind nii palju kasvatanud,
et sul on midagi rääkida.
Räägi siis sellest.
Mul on tõesti üht teist imelist jagada.
Mäletan, kuidas mõtlesin peale Pia surma,
et igatsen endale abikaasat.
Läks mingi aeg mööda,
kui tekkis uuesti igatsus, et keegi oleks mu kõrval.
Samas aga arvasin,
et sellist taevalikku abielu pole enam võimalik omada;
et 20 aastat abielu Piaga pole millegagi võrreldav.
Mõtlesin lihtsalt, et kui leiduks keegi, kellega kuidagigi hakkama saada.
Arvasin, et olen teatud mõttes sandistunud,
nii et tore, kui kellegagi koos eluga hakkama saada.
Kuni lõpuks 2018. a. lõpus kogesin, et Jumal hakkas mind kõnetama.
Lisaks tulid veel ilusad julgustussõnad: "Jani, on aeg edasi minna.
Sa võid minna edasi!"
Kogesin justkui koopaseinad kisti maha.
"Su elus saab olema uus lehekülg.
Jani, see, mida sa oled näinud, on olnud alles eelmäng."
See, mida ma ise arvasin olevat lõppmäng,
oli Jumala silmis alles eelmäng.
"Alles nüüd mu elu algab!"
Kuna see tundus minu jaoks liiga heana, et olla tõsi,
siis mõistsin, et see peab olema Jumalast,
sest Tema ongi liiga hea
ja Tema eesmärgid on palju paremad, kui minu omad.
Selles protsessis läbisid 5 aasta jooksul
tundemaailmas üsna laia skaala.
Nagu sa ütlesid:
"Jumal, kui Sina annad, siis kõigel on oma aeg."
Just.
Nüüd ongi see aeg, kui sa astud uude ellu
ja ilmselt ütled, et see on hea.
See on tõesti hea.
2018. a. lõpus kogesin, et mul on luba hakata uuesti elama.
Kogesin seda Jumalalt saaduna,
aga polnud iseendale veel seda luba andnud.
Siis tuli otsustamise koht
ja ma ei saanud keelduda sellest heast tulevikust.
Vastasel juhul oleks see mulle surma tähendanud,
kui oleksin jäänud sellesse, kus ma olin.
Nii et sel samal sügisel, kui ütlesin endale:
"Jani, sa saad uuesti tunda kõike seda head, mida oled tundnud",
hakkasin nägema üht oma head kolleegi
täiesti uues valguses.
Ta oli varem olnud väga hea sõber ja kaaslane
ning meil oli tore koos töötada,
aga korraga lõid nagu tuled põlema
ja ma hakkasin nägema, et siin on üks imeline naine,
kellega oleks tore lähemalt tuttavaks saada.
Kõigest sellest on möödas 1,5 aastat.
Me hakkasime käima
ja oleme nüüdseks ka juba mõnda aega kihlatud.
See näitab seda, et Jumalal on alati plaan
ja see plaan on alati hea.
Me peame vaid aru saama, et me mõistame asju alles tagantjärgi.
Võib olla isegi alles taevas.
Kuid rõõm on olnud näha, et nii on läinud.
See oleks ka ühtpidi hea lõpp me saatele,
aga ometi on meil ka vaba sõna aeg,
nii et palun ütle vaatajatele, mida Püha Vaim sulle annab.
Tahan osadele teist, kes te seda saadet vaatate, öelda,
et ma rääkisin täna oma loo.
Kui ka teie olete kogenud seda sama
ja kui ka teil on olnud sarnaseid eluolukordi,
kus karikas on saanud pilgeni täis.
Kas te lähedane on surnud või on juhtunud mõni muu tragöödia,
kus sa oled mõelnud:
"Mu usk ei suuda sellest aru saada. Olen vaid kui üks suur küsimärk.
Olen täis viha ja pettumust Jumala suhtes",
siis tahan öelda sulle - ära jää selle suure küsimärgi vangiks,
vaid tee oma tunded Jumalale avameelselt teatavaks!
Ta ei kuku oma troonilt, kui puistad Talle oma südant.
See on sinu tervenemise võti
ja oli ka minu südame tervenemise võti.
Sa võid olla täitsa selline nagu sa oled.
Ütle nagu minagi ütlesin: "Jumal, tee minu elus, mida iganes tahad!"
Võin kinnitada, et Ta kuuleb seda palvet.
Milline võrratu lõpp sellele saatele.
See vestlus oli täis erinevaid tundelaenguid
ja ma usun, et ka vaatajatel on kas samu või erinevaid tundeid.
Sinu vastus neile oli, et on lootust ja rõõmu, kui olla koos Jumalaga.
Just.
Aitäh Jani ja ma soovin sulle ja su kihlatule rohkesti õnnistusi!
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1770 (kõne hind 10 euri).
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa