ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Martti Issakainen.
Mul on suur rõõm ja au tunda sind juba umbes 18 aastat.
Natuke enne TV7 kanali käivitumist.
Meil on olnud koos nii ühiseid, kui ka erinevaid teid,
aga uurime kõige pealt Martti elutee esimesi aastaid.
Milline olid su kodu ja varajane lapsepõlv?
Ma tulin ilmale Vaasa haiglas rootsikeelsete ämmaemandate abil.
Seal oli mul esimene kokkupuude rootsi keelega.
Edasi elas me pere 3 aastat Vöyril.
Hiljem kolisime Põhja-Savosse, Vieremä valda Paloservi külla.
Seal oli meil oma palkmaja.
Lisaks veel põld ja 5-6 hektarit metsa.
Täitsa tagasihoidlik maakodu.
Meil oli 5-lapseline pere, kus olid veel ka isa, ema ja vanaema.
Tänapäeva vaatevinklist vaadatuna
oli see üsna tagasihoidlik viis ühele perele elamiseks.
Aga tolleaegsed maakohad olidki u 7 ha suurused ehk väikesed,
aga pere sai sealt siiski kõik vajaliku kätte.
Kündsime aastas pool hektarit juurde.
Milline kodu sul oli? Ma mõtlen vanemaid jne.
Meil oli õigeusklike kodu ja ikoon seisis nurgas.
Kirik oli kaugel ja seetõttu me seal ei käinud.
Kodune elu aga oli normaalne ja polnud mingit võlts-usklikkust.
Olime tavalised, ausad põllumehed.
Pidid vist algkoolis käies olema nädalaid kodust eemal.
See oli mu elu suurim probleem.
Mu vanem vend pidi jääma kodus peremeheks.
Teadsin väikesest peale,
et mu saatus saab olema elatise hankimine mujalt -
minnes välja laia maailma.
Mul oli selles eas suur koduigatsus.
Pidin minema algkooli Haapajärvele, ristiisa juurde,
aga ütlesin talle, et ma ei saa minna.
Järgmisel kevadel
tahtsin koos sõpradega minna Iisalmisse.
Läksimegi sinna ja saime ka sisse.
Sealt algaski mu koolitee,
olles 6 päeva nädalas koolis ja kodust eemal.
Kuna tol ajal polnud televisiooni ega muud sarnast,
võisid tunda end üsna üksikunagi.
Tundsin tõesti.
Aeg sai sisustatud koolis käimise ja raamatute lugemisega.
Käisid sa tihti raamatukogus?
Laenutasin 5 raamatut korraga - nii palju, kui korraga üldse sai,
nii et mul oli kvoot kogu aeg täis.
Sa pühendasid palju aega ka spordile ja liikumisele,
kuna aega sul ju oli ja samas oli sul ka andi selleks.
See kuulus kuidagi jah asja juurde.
Käisin talvel suusatades koolis,
sest ma vist sündisin suusad jalas ja suusatamine oli nö mu leivanumber.
Olin selles edukas
ja ma suusatan veel tänapäevalgi, kui vaid lund on.
Mingeid kukkumisi ja õnnetusi pole olnud?
Mõned on olnud, aga ei midagi hullu ja kõigist olen ka terveks saanud.
Kuhu sa peale gümnaasiumi läksid?
Peale gümnaasiumi läksin sõjaväkke.
Olin suurtükiväes Ylämyllys
ja sealt edasi läksin Lappeenranna kaudu
Haminasse reservohvitseride kooli.
Peale seda oli veel jätkukoolitus Niinisalos.
See oli pikaaegne koolitus.
Peab ütlema, et mõtlesin ka sõjaväe karjääri peale,
aga sõjaväes nägin siiski, et see ala pole minu jaoks.
Siis läksid ülikooli metsamajandust ehk metsniku ametit õppima.
See oli üks variant
kehalise kasvatuse õpetaja ameti kõrval.
Seda ala ma tundsin, kuna elasime ju metsade keskel.
See oli kõige turvalisem variant võrreldes teise kahe erialaga.
Metsa ja puude teema
on olnud sulle lähedased ka su igapäeva töös.
Räägi siis pisut ka sellest,
kuidas sattusid nende töödeni, mida oled siiani teinud?
Ma õppisin metsateaduskonnas
ja see oli kuidagi selline loomulik valik.
Samas mõlkus mul koguaeg rahvusvaheline töö meeles,
kuigi olin pärit väikesest külast.
Nii õppisin samal ajal ka inglise keelt ja taotlesin stipendiumi USA'sse.
Mille sa ka said? - Jah.
Kuigi see toimus küll hiljem.
Ma lõpetasin ülikooli 1971. aastal,
mil tööturul valitsesid head tingimused ja ise sai töökohta valida.
Tollal oli üsna kindel, et tööd jätkub ja tööd võib saada.
Sa olid alguses Soomes? - Jah.
Aga su töö laienes lõpuks üle kogu Skandinaavia.
See on olnud kogu aeg nii - üle 40 aasta,
kuigi pool aastat oma elust olin USA's ka stipendiaat.
See oli ka omaette Jumala juhtimine, et seda stipendiumi sain.
Sellest üksi aga poleks piisanud.
Üks firma aga sai teada, et lähen USA'sse
ja võttis mind konsultandina tööle
Nii et tegin üheaegselt kahte asja.
Panin neile vajaliku programmi täitsa üksinda kokku
ja saatsin selle neile faksiga.
See oli selles mõttes Jumala eriline juhtimine,
et kõik klappis kõige paremal moel.
Mul oli üle USA 4 erinevat kontakti
ja ma korraldasin nendega erinevaid kohtumisi.
Nad kõik olid seal usklikud,
mistõttu sealgi oli Jumala käsi mängus.
No millal see Jumala käsi su elus veelgi konkreetsemaks muutus?
See juhtus juba enne mu USA reisi.
Ma lõpetasin ülikooli 1971. aastal ja mul oli töökoht.
Mul oli hea elu - kõik oli hästi,
aga sees oli miskit, mis andis märku, et midagi on puudu.
Asi algas sedasi,
et mu töökaaslane andis mulle paar raamatut.
Need olid Katrin Kuhlmanni raamatud, millest ühe pealkiri oli "Jumal suudab".
Lugesin neid ja imestasin,
kuidas inimesed rääkisid seal oma tervenemistest.
Ma ei suutnud uskuda, et nad valetaks,
nii et küllap seal ikka pidi midagi olema.
See jäi mind kuidagi kummitama ja mu sees tekkis soov hakata otsima.
Kuidas see kõik siis jätkus?
Kui see jäi sind kummitama,
siis mida sa neist Jumala tervendamistest arvasid?
Mõtlesid sa ka sellele, kas Jumal on olemas jne.?
ja kas need küsimused õhutasid sind veelgi enam teada saama?
Tegelikult olin ju Jumalat uskunud juba väikesest poisist peale,
aga mu probleemiks oli Jeesus.
Mõtlesin, et ma elan ju korralikku elu ja mul on suhe Jumalaga,
aga mida see Jeesus veel seal vahepeal teeb?
See oli see mu probleem.
Lisaks sellele ei julgenud ma Piiblit puudutada.
See oli kuidagi hirmuäratav raamat mu jaoks.
Arvasin, et kui võtan selle riiulist, lähen segi.
Olin 26-27-aastane,
kui tulin ühel õhtul koju ja mul oli igav.
Nii võtsin mingil põhjusel riiulist selle raamatu ja tegin lahti.
Avasin selle juhuslikult Koguja raamatu kohalt:
"Kõik on tühine ja asjatu."
See oli justkui kõva häälega öeldud.
Siis mõtlesin, et see peaks olema tark raamat.
Sellest tekkiski mul tõsine huvi Piibli vastu.
Ehk siis, ma teadsin usust midagi, aga ma polnud teinud isiklikku otsust.
Millal sa selle siis tegid?
Täpne päev oli 5.02.1974.
Nii et 45 aastat sai nüüd just täis.
Mu sõber õppis teoloogiat.
Ta kutsus mind Finlandia Majja ühele kontserdile.
See oli gospelkontsert ja ma olin nõus minema.
Ma ei teadnud siis, milline see vaimulik muusika on,
aga koha peal üllatusin, kui rõõmus see muusika oi.
Seal oli nii tavalist, kui ka vaimulikku muusikat.
See oli positiivne üllatus.
Teine üllatus oli see,
et vahepeal jagas oma tunnistust üks mustanahaline mees.
Tollal kutsuti teda julgelt neegriks.
Tema tunnistuse kaudu tuli esile Jeesuse eesmärk -
pattude lepitaja ristil.
Samas võis liituda ka palvega ja võtta Jeesus oma ellu vastu.
Tegingi selle otsuse,
mõeldes: "Võiks ju proovida. Kaotada pole midagi!"
Ühinesin palvega, aga ei tundnud värinaid ega midagi,
mõeldes: "Nii palju siis sellest."
Teenistus lõppes.
Välisukse juures oli üks laud, kus olid väikesed paberisedelid:
"Kas sa oled huvitatud grupiviisilisest Piibli uurimisest?"
Panin oma nime ja telefoninumbri kirja.
Paari nädala pärast helistati mulle ja ma läksin sinna gruppi.
Sealt see kõik algaski.
Siis oli huvi nii suur,
et lugesin aastaga umbes 50 vaimulikku raamatut läbi.
Ma lausa ahmisin endale seda kõike sisse.
Sul oli suur huvi Jumala Sõna lugemise ja kuulmise vastu.
Kui inimene jõuab Jumala juurde, kogeb ta ka Püha Vaimu mõju
ja tahab seda aina rohkem.
See oli minu jaoks täitsa uus leid.
Muidugi ka Püha Vaim mõjutab,
aga kõik see innustas mind.
Kui rääkida Kolmainu Jumalast, siis sa mainisid enne,
kuidas Jeesus leidis koha su arusaamades.
Kuidas Jumala kolmas isik, Püha Vaim, selle koha sai?
Ma isegi ei tajunud seda.
See kõik küll toimis, aga teoloogiliselt ma seda ei mõistnud
Aga midagi muutus ja rahu täitis mind.
See just ongi Püha Vaimu töö. - Just.
Ta kirgastab Jeesust.
Sa käisid sel ajal tööl.
Kuidas su usuelu ja tööelu omavahel kokku sobitusid?
Mõtlesin ise ka, kuidas seda oma tööga kokku sobitada.
Usk ja töö paistsid olevat nii erinevad.
Ma täpselt enam ei mäleta,
aga hakkasin sellest siiski üsna varsti rääkima,
sest see oli miski, millest ei saanud vaikida.
Muidugi rääkisime neist asjadest piibliringis ja ka usklike seas,
aga siis ka juba tööl.
Üldiselt oli nii, et keegi ikka ise küsis.
Siinkohal meenub üks projekt ajast, kui ühes firmas töötasin.
Sõitsime sõbraga ühte asja vaatama
ja ma ei mäleta, et oleksime usuasjadest ei rääkinud.
Aga see mu sõber, kes oli "Masinateadete" peatoimetaja,
oli hiljem öelnud: "Issakainen on ikka tõsiusklik."
Mõtlesin: "Mis asja? Me ju ei rääkinudki usust midagi!"
Ehk siis sellised asjad tulevad kui iseenesest jututeemaks,
ilma, et ise seda märkakski.
- Neid asju ei saa salata. Ei saa ja pole põhjustki.
Uurime natuke ka su ärielu kohta,
kus Jumal on andnud sulle palju imelist edu.
Oled tegelenud puiduga, aga mis võtmes täpsemalt?
Tegelesin pea 40 aastat ekspordiga.
Olin müügijuht ja turundusjuht.
5 aastat olin Rootsis tütarettevõtte tegevjuht.
Olin Soomes, Jyväskyläs, samuti tütarfirma tegevjuht
ja ka Taanis tütarfirma tegevjuht.
Ehk siis üle 10 aasta olen juhtinud tütarettevõtteid.
Töö on olnud mitmekesine ja suunatud rohkem Skandinaaviale,
aga tööd on ka Euroopas ja USA's.
Põhimõtteliselt on me tegevuspiirkonnaks
olnud pool maakera.
Sul on hetkel 2 kodumaad.
Sa elad nii Soomes kui ka Taanis, kus su pere elab.
Olen 1992. aastast olnud Taanis,
aga mul on Soomega pidev kontakt.
Ma lõin Taanis 1996. a. oma firma ja seejärel Soomes 2005. a.
See oli konsultatsioonifirma -
vasak käsi tegutses Taanis ja parem käsi Soomes.
Olen elatanud ennast nö Jumala armust.
Enne saate järgmise osa juurde minekut
räägi meile oma tööelust midagi sellist,
kus Jumal on su asju tagantjärgi vaadates
heas suunas juhtinud.
Kui ma alustasin oma konsultatsioonifirmaga,
olin enne seda pool aastat töötu.
Ma ei tahtnud uuendada lepingut, millega läksime Taani.
Valmistusin tol ajal oma ettevõtte loomiseks.
Firma alustamisest oli ehk aasta möödas,
kui leidsin ühe paberi.
Olin tavaliselt poole ööni kontoris palvetamas.
Olin kirjutanud sinna paberile: "Jeesus ütleb:
"Mitte sina pole iseenda tööandja, vaid mina olen su tööandja!"
Nii et, kui lõin oma firma,
võtsin loomulikult Jeesuse oma koostööpartneriks.
Ostsin eelmiselt tööandjalt arvuti, telefoni, faksid ja muud kontoritarbed.
Sain need soodushinnaga.
Kohalikus kaubamajas tegin käsitsi ühe masinaga 50 visiitkaarti.
Nende 24 aasta jooksul pole rohkem vaja läinud.
Nende visiitkaartidega oleme hakkama saanud.
Ehk Jumal ise on juhtinud su firma töid kogu selle aja.
Ilmselgelt, sest mul polnud varem mingit konsultandi kogemust.
Kuid nii see just algas.
Üks telefonikõne võis tähendada 5-aastast töösuhet
ja paljusid muid tegevusi.
Alati läks kõik hästi.
See on märkimisväärne, et tööd jätkus kogu aeg.
Kui pensioni-iga kätte jõudis, palvetasin:
"Võiksin jätkata sama tööga, aga võiksin teha ka midagi muud."
Mispeale juhtus nii, et müük langes pensioni summa võrra.
Nii et selleski peegeldus Jumala plaan.
Kas polnud ka nii, et olid pikemat aega haiguslehel,
mille jooksul Jumal varustas sind hakata tegelema meestetööga.
See juhtus Rootsis, Uppsalas.
Läksin hilisel ajal suusatama.
Kukkusin ja vigastasin oma jalga, mistõttu olin 5 nädalat haiguslehel.
Lebasin voodis ja mõtlesin maailma asjade üle järele.
See oli 1980'ndate lõpus, kui Soomes oli panganduskriis.
Mäletan, kuidas mitu suurt pangajuhti tegid enesetapu.
Mõtlesin, kas saaksin teha midagi enne,
kui keegi veel sama teed läheb?
Siis tekkiski mõte meestetööst.
Selle jätkuks läksin Jyväskyllä,
kus tutvusin evangeelsete ärimeeste tegevusega.
Tegu on rahvusvahelise organisatsiooniga,
mille rajajast meile vist ka nüüd räägid,
tuues esile mõned tema kirjapandud mõtted.
Siin on raamat
"Kõige õnnelikumad inimesed maa peal",
mille autoriks on Demos Shakarian,
kes on siis rajanud täisevangeelsete ärimeeste ühingu.
See räägib tema eluloost
ja on tähendusrikas raamat selle poolest,
et usun, et see on inspireeritud Pühast Vaimust.
Seda on Soomes jagatud umbes 84 000 eksemplari.
Neid müüakse aastas mitusada tükki.
- Ja seda ka mitmes riigis.
See organisatsioon tegutseb üle 100 maal
ehk selles töös osaleb miljoneid mehi.
Tegu on liikumisega, mis hõlmab ilmalikus sfääris tegutsevaid mehi.
Kogu lugu sai alguse sellest, et Demos Shakarian imestas,
miks kirikus on ainult naised ja vaid 10% mehi?
Ta palvetas selle pärast
ja Jumal andis talle meestetöö kohta nägemuse.
See puudutab siis ilmalikus sfääris tegutsevaid mehi,
kus ühe eriala mees tunnistab sama eriala mehele.
Näiteks torumees torumehele, elektrik elektrikule, arst arstile jne.
Kergem on uskuda oma ametiala inimest,
kui pastorit kantslist.
Kokkusaamised toimuvad neutraalsetes kohtades
nagu restoranid, kohvikud, baarid või kodud,
aga mitte kirikutes,
sest sellised mehed kirikusse ei läheks.
Neil on samasugused eelarvamused nagu minulgi olid -
"Kirikud on lollide ja napakate jaoks."
Aga kui nad tulevad nn. "vennaskonda",
kus on umbes 10 meest,
siis seal me alguses sööme ja seejärel vestleme.
Meil on vaba vestlus.
Seal võib igaüks end avada,
sest sealsed vestlused kuhugile väljapoole ei jõua.
Ses mõttes on need usalduslikud.
Idee on selles, et mehed kutsuvad mehi
ja kohtutakse neutraalsetes kohtades.
Ühtlasi sai Demos Pühalt Vaimult nägemuse,
et tähtis pole suur ja keskse juhtimisega organisatsioon,
vaid väikesed kohalikud osakonnad,
kus mehed kokku saavad
ja kus Püha Vaim tegutseb nii nagu Ta tegutseb.
Nii et tegu pole mingi tavapärase suure mudeliga.
Püha Vaim on see, kes ühendab
ja see on uuestisündinud usklike kogukond,
kuhu kutsutakse neid, kes pole veel usklikud.
See on evangeliseeriv kogukond.
Need, kes sinna lähevad, juhatatakse edasi kogudusse.
Kui sinna tuleb palju inimesi,
siis need grupid ka jagunevad, et need ei muutuks liiga suureks.
See on nagu tavapärane kodugruppide pooldumine.
Sel aastal on meil Soomes meie organisatsiooni 40. aastapäev.
Tegelikult pidanuks homme olema pidulik koosolek,
aga tänu koroonale lükkub see järgmisesse kevadesse.
Uuendasime sel aastal ka reegleid,
mille kohaselt pole tarvis mingit ametlikku kogukonda,
vaid võib lihtsalt saada grupi liikmeks.
Ehk siis juba 2-3 meest võivad moodustada omaette grupi,
kuna idee järgi võiks kogu Soome täituda nende väikeste gruppidega,
sest nüüd on meestel aeg
võtta positsioon ühiskonnas, koguduses ja peres.
Ja positsioon ka iseenda suhtes oma palvekambris.
Räägitakse, et Soome mehed on hukka läinud,
sest nad ei tea, mis võiks olla.
Sa räägid siin ühtpidi vaba tüüpi rakukoguduste mudelist,
millega seoses on tekkinud ka üsna palju kodukogudusi,
kus käib umbes tosinkond inimest.
Sealne kontakt sarnaste inimestega
tekib teistmoodi
võrreldes hierarhilise kirikukorraga.
Seal me tunneme teineteist.
Usun, et mida iganes ka ei räägitaks praegusel koroona ajal,
kus kirikud ja kogudused peavad järgima mitmeid juhiseid,
nii et kui öeldakse: "Kirik tühjaks!", siis kirik läheb tühjaks.
Siis aga hakkavad tegutsema väikegrupid ja kodukirikud
ehk sellega me läheneme algkoguduse mudelile.
Seal astub kodu peremees ehk mees perepeana
automaatselt vaimuliku preestri rolli
nii nagu see Jumala plaani järgi peakski olema.
Siinkohal ei taha naiste kohta midagi halba öelda,
aga oleme täna olukorras, kus meil valitsevad naised.
ja mehed on samas jooksupoiste rollis,
mängides teist viiulit.
Samas on see nii üle kogu maailma ja mitte ainult Soomes.
Minu üleskutse on: "Mehed, nüüd on aeg tõusta!"
Meil käib vaimulik sõda ja seda sõda ei saa pidada diivanilt.
Peab võtma vaimulikud relvad ja minema rindele,
leides seal oma koha.
Siin meie teavituslehes on kirjas kogu meie tegevus.
Idee on see, et iga mees leiaks oma koha,
mitte naabri koha,
sest siis sa teed just seda, milleks Jumal on sind kutsunud.
Seal on koos erinevate ametite esindajad.
Siis on selle tegevus laiem.
Sel juhul on võimalus üksteist ka ametialaselt aidata.
Meil on võrgustik.
Meil Helsingis on arstid, kohtunikud, ökonomistid.
Meil võib olla ka elektrikuid.
Meil on igasuguseid ametimehi.
Sa võid suhelda tuttava ameti esindajaga.
Ei pea olema tingimata juht, aga võib olla ka elektrik.
Ja kui tegu on ärimehega, siis tere tulemast,
isegi, kui tal hetkel mingit äri pole.
Kui palju neid meeste gruppe hetkel Soomes on?
Paarikümne ringis?
Meil on hetkel 11 kogukonda.
Ja sa oled kogu selle kogukonna eestvedaja? - Jah.
Neil päevil saab 7 aastat selles ametis täis.
Tuletan veel meelde, et meil pole ühtegi palgalist töötajat
ja meil pole ka oma tööruume.
Nii et kui see lugu praktikas ei toimi, on see meestes kinni.
Mitte raha taga kinni. - Ei ole.
See kogukond on tegelikult loodud kriisiaegade jaoks.
Meil on veel paar minutit aega,
mistõttu palun, et ütleksid televaatajatele midagi.
Kuna mul on õigeusklik taust
ja ma olen sündinud õigeusklikku keskkonda,
siis selle juurde kuulub ka kloostri traditsioon.
Venemaal on palju kloostreid.
Üks tuntum vaimulik koht on Optina.
Mõni aasta tagasi sain Optina isadelt ühe palve hingerahu kogemiseks.
See on kirjutatud sellisele vastupidavale paberile
ja selle palumine on osa mu hommikupalve "rituaalist".
Tahaksin selle siinkohal teistelegi ette lugeda.
"Jumal, anna mulle rahulikku meelt
seista silmitsi kõigega, mida päev endaga kaasa toob.
Lase mul alluda Sinu tahtele.
Juhi ja juhata mind igas hetkes.
Mis iganes uudiseid ka päev endaga kaasa ei tooks,
õpeta mind neid vastu võtma rahuliku südame ja kindla meelega,
et kõiges sünniks Sinu püha tahe.
Kõiges, mida ma ütlen ja teen, juhi mu mõtteid ja tundeid.
Ettearvamatutes olukordades tuleta mulle meelde,
et kõik see on Sinu poolt saadetud.
Õpeta mind olema otsekohene ja aus oma pereliikmete suhtes,
et ma ei teeks kedagi rahutuks ega kurvastaks kellegi meelt.
Jumal, anna mulle täna jõudu saada võitu oma väsimusest.
Anna jõudu minemaks vastu igale päevasündmusele.
Juhi mu tahet.
Õpeta mind palvetama, uskuma, lootma, andestama ja armastama.
Aamen.
See on kui teemoon igaks päevaks.
See on pöördumine Jumala poole,
mille käigus palutakse Temalt õnnistust ja juhtimist.
Meestetöö on muidugi väga tähtis töö.
Ja kuigi kõik kodanikud - sõltumata vanusest ja soost,
vajavad Jumalat,
siis samas on siiski hea fokuseerida teatud kindlatele asjadele,
kus kõik saavad ka koos olla.
Aitäh Martti, et olid siin saates!
Jumal õnnistagu kõiki su töid ja tegemisi ka peale 40 aastat,
et need ei jääks kuhugi toppama, vaid kasvaks veelgi.
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1770 (kõne hind 10 euri).
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa