Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Olen Martti Ojares ja vieraanani tänään on Ari-Pekka Niemelä.
Tervetuloa Ari-Pekka. - Kiitos. - Eli Apa useimmiten sanottuna. - Kyllä.
Katsojamme tuntevat sinut jo 6-vuoden ajalta.
Olet vaimosi Erikan kanssa tehneet säännöllisesti ohjelmia.
Uskosta totta, sitten myös esirukousohjelmia.
Olette olleet myöskin Iloisen antami- sen illoissa ainakin 2 kertaa vai onko -
jo 3 kertaa? - No jompikumpi, varmaan jopa 3 kertaa saattaa olla.
Katsojat eivät tiedä ennen näitä ohjelmia kuka on Ari-Pekka Niemelä?
Millainen elämä on ollut, miten varttunut siihen mitä hän on tänään?
Kerrotko, kuten yleensä näissä ohjelmissa, lapsuudestasi -
ja millaiseen kotiin olet syntynyt.
On aika avata salaisuuden verho.
Sanoisin hyvin tavanomainen lapsuus ja kasvuympäristö.
Olen syntynyt 3-lapsiseen perhee- seen, minulla on 2 vanhempaa veljeä.
Tiedän millaista on tapella isompia, vanhempia ja vahvempia vastaan.
Iskä on ollut saarnamies. Se kuvastaa aika hyvin, -
että on kristilliset arvot ja Raamatun perusasiat -
tullut omaksuttua hyvin pienestä pitäen.
Ollessani iskän saarnamatkoilla mukana, -
näin sellaistakin, mitä kokouksissa tapahtuu.
Eräskin tilaisuus taisi olla Pietar- saaressa. Olin varmaan 6-vuotias.
Koin siellä jotenkin Pyhän Hengen läsnäoloa. Se oli erityinen kokous.
Olen iskän kanssa puhunut Pietarsaaren kokouksesta.
Siellä oli erikoinen tuntuma. Iskä sanoikin, että kyllä siellä oli.
Sieltä on jäänyt kokemus Jumalasta ja Jumalan läsnäolosta sydämeen.
Kyllä siihen on mahtunut kaikenlaista.
Jos ajattelee vaikka nuoruusvuosia.
Kasvoin Orimattilassa, pieni pitäjä Lahden kupeessa.
Erityisesti siellä ehkä voisi ajatella, että -
se -90-luku, 80-luvun loppu ja 90-luvun alku.
Siinä oli aikamoinen käänne omassakin kasvuympäristössä.
Kun ajattelee lamaa ja talouskriisiä, mikä Suomessa oli.
Se oli synkkää aikaa.
Isäsi oli siinä vaiheessa yrittäjä -90-luvun alussa.
Näin ymmärsin, että oli talon- rakennuksessa ja tällaisissa.
Se oli hänen erikoisaluettaan ja auttoi varmaan monia ihmisiä.
Totta kai maksua vastaan mutta kuitenkin.
Hänellä oli yleisosaaminen rakentamisessa. - Kyllä.
Sitten kun muutettiin. Alkuvaiheessa muutettiin aika paljon iskän -
pastorin tehtävienkin vuoksi.
Kun muutimme Orimattilaan ja menin tokalle luokalle, -
iskä siirtyi tavallisiin hommiin ja lopetti saarnamiehen tehtävät.
Hän siirtyi rakennusalalle ja laitettiin jopa oma rakennusalan yritys pystyyn.
Yksityisyrittäjävetoinen ja talouslaman myllerryksessä -
tapahtui myös konkurssi, mikä tapahtui monille muillekin.
Muistaakseni työttömyysprosentti oli yli 20 Orimattilassakin.
Se oli näin jälkikäteen ajateltuna -
yhteiskunnallisesti ja myös omassa elämässäkin -
aika synkkää aikaa -
mutta ei sitä lapsena sillä tavalla osannut ymmärtää ja ajatella.
Kuitenkin oli kaverit ja käytiin koulussa.
Se mitä kerroit Pietarsaaresta, että kuitenkin olit saanut -
turvallisesti kuulla taivaan Isästä.
Niin kuin sanotaan "minkä nuorena oppii, sen vanhana taitaa."
Toisin sanoen sinuun kylvettiin se siemen, -
joka oli mullan alla mutta ei tullut oraalle.
Meni joitakin vuosia ja niistä keskustellaan kohta.
Sinulla oli sellainen siemen, joka oli kylvetty. - Kyllä.
Jälkeenpäin voit ajatella, että se kesti ehkä joitakin vuosia.
Varmasti ehkä se talous, lama ja kaikki -
ne arjen huolet saivat vallan teidänkin perhe-elämässä.
Kyllä ja näin jälkeenpäin kun katsoo, -
niin ne kaikki on avannut omassakin elämässä sitä ymmärrystä, -
että millaisissa tilanteissa ihmiset tänäänkin elävät.
Elämme monin tavoin rikkinäisinä, särjettyinä ja särkyneinä.
Sitä kautta ehkä itsekin sen taloudellisen laman myötä, -
missä on saanut kasvaa, on antanut siihen ymmärrystä.
Se siemen voi joskus tulla kivun kautta istutetuksi.
Se voi olla kivulias prosessi mutta kun Jumala antaa kasvun, niin -
sadonkorjuun aikana siitä tulee kai- kenlaista hyvää elämää tuovaa satoa.
Sen olen havainnut, kun olen ihmisiä haastatellut, niin ne, jotka ovat -
kulkeneet todella voimakkaan ja raskaankin erämaavaiheen.
Heille on tullut se osaaminen, kun Jeesus on tullut heidän elämäänsä.
He voivat auttaa niitä ihmisiä, koska pystyvät samaistumaan siihen tilaan.
Kyllä. - Olkoon huume-, vankilakierre tai mikä tahansa elämässä.
Tarvitsemme niitä, jotka oikealla tavalla ymmärtävät. - Kyllä.
Kun sinä olit toisella kymmenellä ja koulussa tulit lukio vaiheeseen.
Millainen oli silloin hengellinen tila? Oliko vielä silloin erityistä?
Puhutaan ehkä yläaste vaiheesta. Siellä tapahtui se käännekohta.
Ehkä johtuen edellä kuvatuista -
taloudellisista vaikeuksistakin, missä silloin elettiin.
Omassa perheessäkään uskonasiat eivät olleet vahvasti esillä.
En muista, että olisimme aktiivisesti käyneet ala-asteen loppupuolella -
seurakunnassa tai yläasteen alkuvaiheessakaan.
Seurakuntakuviot olivat vieraita. Silti oli lapsuuden usko.
Muut menivät rippikouluun 8. luokan jälkeen, minä en mennyt rippikouluun.
Ajattelin ettei minun tarvitse mennä, eikä kukaan ollut painostamassakaan.
Sitten kävikin niin, että Jumalalla oli varattu minulle -
oma taivaallinen rippikoulu.
Silloin olin 8. luokan jälkeen kesälomalaitumilla.
Kävin uimassa ja pelaamassa pallohippaa kavereitten kanssa.
En tiedä tuliko uimisesta jonkinlainen bakteeritartunta.
Tuli poskiontelontulehdus, joka levisi otsaontelon tulehdukseksi.
Lääkärit eivät osanneet diagnosoida. Oli sahaava lämpö, yli 40 astetta.
Olin todella huonovointinen, särki päätä.
Se oli yhtäkkiä terveelle nuorelle pikkupojalle aikamoinen käänne.
Lopulta lääkärit vaihtuivat ja joku teki diagnoosin -
ja sai todettua, että se oli levinnyt otsaontelon tulehdukseksi.
Se oli kriittisessä vaiheessa ja siinä järkytyin.
Olin aikaisemmin pohtinut yläastevaiheessa.
Olin löytänyt musiikin ja hengaillut bändikavereitten kanssa.
Olin tutustunut huonompaan elämään ja nähnyt, että siinä olisi vaihtoehto.
Hengailin siellä bändikavereilla ja piireissä.
Siellä pohdin ja muistan, kun kerran menin vessaan,
pesin kädet ja katsoin peiliin. Sanoin itselleni peilin kautta, että -
tiedät, ettei tämä ole oikea tie, ei sinun tiesi. Koin, että Jumala kutsui.
Silti vastustelin mutta kun tuli taivaallisen rippikoulun aika, -
niin Jumala vei sellaiselle paikalle, että sitä en pystynyt vastustamaan.
Otsaontelon tulehdus ja lääkärin diagnoosi, -
että olet vakavassa paikassa, se pysäytti.
Siinä, näin jälkikäteen ajateltuna, tapahtui hyvin syvällistä, -
mitä en silloin ymmärtänyt.
Kun lääkäri otti piikin, joka tuntui tällaiselta piikiltä -
ja sanoi, että tehdään akuutti ensi toimenpide.
Otti piikin ja mursi nenäruston kautta -
väylän piikille ja imi mätää, mitä oli tullut, pois poskionteloista.
Se oli inhottava toimenpide.
Kun hän otti piikin, tietysti laittoi puudutukset ensin, -
ja otti niskasta kiinni ja rusautti läpi.
Samaan aikaan koin niin kuin Jeesus oli ristillä ja Hänet lävistettiin.
Minulle tuli se vahva mielikuva.
Jotenkin koin, varsinkin jälkikäteen ymmärrettynä, kuinka syvällinen -
Pyhän Hengen antama sanoma ja viesti siihen kätkeytyi.
Sitten jouduin sairaalaan vielä.
Iskä antoi matkaevääksi Ps. 50:15.
"Ja avuksesi huuda minua hädän päivänä, niin minä tahdon -
auttaa sinua, ja sinun pitää kunnioittaman minua."
Tällaiset jakeet tulivat.
Päätin sairaalassa, että nyt huudan avuksi Jumalaa.
En halua kuolla. Ymmärsin, että voin kuolla, en olekaan kuolematon.
Sieltä paranemisprosessi lähti käyntiin.
Sain lääkkeet, kuume saatiin laskemaan -
ja aika nopeasti olin sairaalasta pois. Siinä aloin miettimään, -
ja tietysti tulee toinen ääni, joka sanoo, -
että olisit muutenkin parantunut.
Herra käyttää lääkäriä. Seiskalla on ohjelmakin.
Käytettiin hyviä lääkäreitä mutta päätin siinä, -
että Jumala hoiti psalmin alkuosan. Hän piti huolta, kun huusin apua.
Yritän parhaani mukaan pitää loppuosasta huolta.
Kunnioitan Jumalaa ja haluan antaa oman elämäni Hänelle.
Kun lähdin 9. Luokalle, näin oli tapah- tunut taivaallisessa rippikoulussa.
Se oli sinun elämässäsi todellinen käännehetki. - Kyllä.
Sen tähden olet sitä tänä päivänä, mitä olet.
Katsojat tietävät, miten sinä olet opettanut Jumalan Sanaa -
ja millä tavalla se on elämässäsi hedelmänä nähtävissä. - Kyllä.
Oliko se kaksi vuotta sen jälkeen, kun menit kasteelle?
Kerrotko siitä vielä?
Kun olen kasvanut vapaakirkollisessa uskossa, -
niin meillä ei ole lapsikastetta. Minut siunattiin seurakuntaan.
Uskonratkaisun tehtyäni tuli ajan- kohtaiseksi pohtia kasteelle menoa.
Jostain syystä pikkuisen viivyttelin kasteelle menoa.
Kun menen kasteelle, ei ole paluuta. Halusin haastaa itseäni ja uskoani.
Olen sellainen, että haastan koko ajan loppuun asti asioita.
Mikä on kestävää niin se säilyy. Kävi lopulta niin, että menin kasteelle.
Ajattelin, että se olisi mahtava kokemus.
Tulen raamatullisesti sieltä ja Pyhä Henki kyyhkysen tavoin laskeutuu.
Että siihen sisältyisi jotain hyvin voimakasta eksoottista kokemusta.
Se oli tavanomainen. Menin veteen ja se oli miltä se näytti.
Veteen, noustaan ylös ja seurakunta on läsnä.
Onhan se koskettavaa olla esillä julkisesti tunnustamassa uskoa.
Se oli sellainen toimenpide. Ajattelin, että tässäkö tämä oli?
Ei, siitä jotenkin uskonelämä lähti syvenemään.
Koin itse asiassa vähän synkkyyttäkin sen jälkeen, ahdistustakin.
En tiedä, mikä siinä oli mutta jotenkin olin vähän ahdistunut sen jälkeen.
Menin jotenkin syvemmille vesille. Kun niitä pohdin, että mitä tämä on, -
tuli lohduttavana, että Jeesuskin kävi kasteen jälkeen erämaavaihetta läpi.
Sinullakin tavallaan syntielämä määrätyllä tavalla tuli valoon.
Joo. Ehkä siinä oli jotain tällaistakin.
Varmaan pyhittymistä ja parannuksentekoa.
En tiedä, mikä siinä oli mutta samalla jotenkin avautui sellainen...
Minusta tuntui kuin olisin ollut Jumalan pumpulikääreissä siihen asti.
Sitten kun kasteelta tulin, niin jotenkin avautui laajempi todellisuus -
ja sillä oli myös synkät kasvot. - Aivan.
Sitten sen jälkeen....
Rukoilin, että saisin täyttyä Pyhällä Hengellä ja -
kokea mitä apostolisena aikanakin koettiin.
Luin Apostolien tekoja ja muita.
Sitten tapahtui hyvin käänteentekevä oma helluntaikokemus.
Olin lukion tokalla, ja se oli sellainen, -
että löysin itseni Orimattilan keskustasta -
julistamassa evankeliumia kaikille.
Olin siellä aivan... En osaa sanoa sitä olotilaa -
mutta kaikki tuntui hyvin yksinkertaiselta.
Olin aikaisemmin hävennyt kertoa Jeesuksesta vanhoille kavereille.
He ihmettelivät, miksi en hengaa tai tule bileisiin.
En uskaltanut sanoa. Nolotti, hävetti sekin, että iskä on ollut pastori.
Jonkinlaista Jeesus häpeää oli vielä.
Kun koin Pyhällä Hengellä täyttymisen, -
ei ollut mitään merkkiä noloudesta tai häpeästä.
Olin kertomassa Jeesuksesta ihmisille.
Hän oli supertodellinen, ei ollut teoriaa tai ideaa.
Oli niin totta kuin vaan voi olla ja siitä tuli ja piti kertoa kaikille.
Minä sitä pelotta julistin.
Vanhempi veljeni, joka oli hengaile- massa muuten vaan keskustassa, -
-en tiedä oliko jotain ottanutkin- mutta hän tuli, -
hän on kertonut tästä minulle jälkeenpäin, kun en itse muista, -
että hän oli kysynyt, mitä olen ottanut. Olin ilmeisesti sen verran vauhdissa.
Olin pysäyttänyt hänet ja sanonut, että en ole ottanut mitään mutta sinä olet.
Siitä oli lähtenyt keskustelu. En tarkkaan muista, mitä sanoin -
mutta kuitenkin jotain niin pysäyttävää, että ei kauaa mennyt, -
kun vanhempi, keskimmäinen veli, tuli uskoon, -
mikä tuntui aikamoiselta Jumalan ihmeeltä.
Se on säilynyt tähän päivään.
Iskä tuli hakemaan, kun asuimme maaseudulla.
Keskustasta tuli hakemaan valkoisella Hiacella kotiin.
Olin vielä vauhdissa, rukoilin iskänkin puolesta kielillä.
Kyllä se oli aikamoinen kokemus.
Miten hän, pastorina aiemmin ollut, koki, kun poika näin teki?
Kyllä hän otti sen ja oli erittäin siunattu.
Jälkikäteen hän sanoi, ei silloin vielä sanonut mutta jälkikäteen, -
että hän ajatteli, kun koki sen, että siinä on Jumalan valtakunnan mies.
Niin, kyllä ja sinä olit silloin 18, 19? - 17.
Tämä oli sinut elämässä oikein sellaista, -
jossa henkivallat taistelivat. - Kyllä.
Sinä näit sen ja viittasit siihen pimeään puoleen.
Totta kai sinun sielustasi kilpailtiin.
Kyllä. Hyvän ja pahan taistelukentässä me ollaan.
Henkivallat ovat todellisia. - Aivan.
Kun sait niin voimallisen, niin tänä päivänä tunnet, mitä silloin tapahtui.
Sinä tarvitset sitä. Sinulla on aina ikään kuin -
magneettinapa, josta voit aina ikään kuin -
päivittää sen tilanteen, että kuinka kaukana ollaan siitä.
Siihen voit aina pyrkiä.
Välillä sitä mietin. Nytkin, kun tullaan Isännän pöytään, -
missä pitäisi omaa elämänhistoriaa kertoa.
Ajattelen, että mitä minulla on kerrottavaa, ei ole mitään erikoista.
Yleensä helposti elämäntarinat ovat suuria ja mahtavia.
Eihän ole mitään, tavalliseen perhee- seen kasvanut on uskoontulot ja muut.
Sitten tätäkin mietin ja totesin, että Raamatussahan kehotetaan, että -
kiitä Herraa sieluni, äläkä unohda sitä hyvää, mitä Hän on tehnyt. - Aamen.
Opittaisiin näkemään Jumalan käden jälki omassa elämässä.
Jotenkin puhuttelee esim. Jaakobin elämänvaellus.
Jaakob lähtee liikkeelle vähän petoksella ja sai sen siunauksen.
Ei nyt niin hyvissä aikeissa lähtenyt elämä liikkeelle.
Jumala ilmestyi Jaakobille ja johdattaa häntä.
Kun Jaakob vanhana muistelee omaa elämänkulkuaan, -
hän kertoo faaraollekin, kuinka hän on ollut vaeltajana.
Muistellessaan hän toteaa, että Jumala on ollut paimeneni -
syntymästä tähän päivään saakka. Sitten kun nähdään Jumalan -
käden jälki omassa elämässä, niin pystyttäisiin sanomaan, -
että Jumala on ollut paimeneni syntymästä tähän päivään saakka.
Pitää käydä elämä läpi Jumalan johdatuksen näkökulmasta.
Nytkin kun käyn uskoontuloani läpi ja kokemusta lävistyksestä.
Nyt vasta ymmärrän enemmän pu- heesta, minkä Jumala istutti jo silloin.
En vielä pienenä 15-vuotiaana sitä syvyyttä ymmärrä.
Vielä on paljon pohdittavaa. - Hienoa.
Elämässäsi tosiaan siinä, kun aloit lähestymään 20 vuotta -
usko tuli yhä enemmän päivittäiseksi todellisuudeksi. - Kyllä.
Sitten aloit pyytämään Herralta, että olisi hyvä löytää tyttöystävä. - Kyllä.
Mitä tapahtui? - Armeijan jälkeen kävin varusmiessoittokunnan -
Hennalassa, mikä oli Jumalan johdatus, että pääsin sinne.
Sieltä tulin opiskelemaan Helsingin yliopistoon teologiaa.
Ryhdyn teologiksi ja perehdyn asioihin kunnolla.
Aloin rukoilemaan tyttöystävääkin, kävin treffeillä ja sokkotreffeillä.
Vaikka mitä mutta ei sopivaa löytynyt.
Yllättäen tutusta paikasta seura- kunnan opiskelijaillasta löysin Erikan.
Siitä on jo aika monta vuotta, yli 20 v.
Yli 20 vuotta sitten mentiin naimisiin. Se oli ihmeellinen johdatus.
Sitten teille tuli yhteiseksi -
opinahjoksi kauppakorkeakoulu, joka oli myös Erikalla.
Sehän meni samanaikaisesti. - Juuri näin.
Pohdin teologiaa opiskellessani, että täytyisi muuta opiskella pohjalle.
Menisinkö opiskelemaan tietotekniikkaa mutta tapasin Erikan.
Erika opiskeli kauppakorkeassa. Totesin tämähän on minulle oikea.
Lähdin opiskelemaan Helsingin kaup- pakorkeaan pääaineena rahoitus.
Ei kaksi opinahjoa riittänyt, tuli vielä kolmaskin.
Hain samana vuonna Oulunkylän Pop-Jazz konservatorioon -
muusikkolinjalle pianonsoittoon.
Kun te olette musiikkiperhe, niin sinulle piano on tullut hyvin rakkaaksi.
Kyllä. Musiikki on pienestä pitäen ollut mukana.
Olen juoksuttanut mukana vakavana harrastuksena.
Joskus pohdin jopa ammatiksi mutta halusin opiskella yliopistossa -
ja yritin viedä mahdollisimman pitkälle sitä siinä.
Ennen ohjelmaa puhuttiin, kun minullakin on -
kauppakorkeakoulu tausta niin kuin sinulla.
Sinulla on kauppakorkeakoulu ja teologinen -
ja olet hyvin paljon ollut hengellisessä työssä.
On aika tärkeätä, että on laajaa pohjaa siinä mille rakentaa. - Kyllä.
Mitä sinä sanoisit?
Itse koin, kun olin teologisessa ja siirryin sieltä kauppakorkeakouluun, -
että ikään kuin olisi tapahtunut jonkinlainen uudelleen syntyminen.
Siinä mielessä, että Jumala avasi uudenlaisen tavan ajatella.
Sain uudenlaisen analyyttisen lähestymistavan, -
jolla on konkretiaa yhteiskunnallisessa elämässä.
Jälkikäteen ajateltuna se on tosi tärkeää.
Raamatullinen Jumala toimii yhteis- kunnassa ja on järjestyksen Jumala.
Nimenomaan, että me palvelemme Jumalaa tekemällä niin kuin -
taksikuskikin tekee työtä hyvin. Hän palvelee samalla Jumalaa.
Kyllä juuri näin. - Me ymmärrämme, ettei niitä pidä erotella, -
vaan kun Jumala on, Hän on joka sekunti meissä.
Kun käännymme Hänen puoleensa, mitä työtä teemmekin, -
saamme pyytää apua. - Kyllä. Tässä on tärkeä opetus.
Tässä ei ole hirveän paljon aikaa.
Nyt olet tietysti ollut meidän kanavalla paljon, sen katsojat tietävät.
Olet myöskin Open Doors:ssa ja sitä kautta on avautunut myöskin, -
millä tavalla maailmassa on vainottuja tänä päivänä ja mitä he kärsivät.
Haluat sillä alueella tehdä jotain.
Se, miten löysin Open Doorsin, liittyy laajemmin siihen, kun olin -
yrityselämässä talousjohtotehtävissä. Totesin, että on aika pitää välivuosi.
Se oli uskon hyppy tuntemattomaan.
Otin opintovapaan ja sen jälkeen en enää palannut niihin työtehtäviin.
Päätin perustaa oman toiminimen ja tarjota konsultointipalveluita.
Se, miksi sen tein, johtui siitä, että opintovapaan aikana törmäsin -
"sattumalta" Auvisen Miikaan Open Doorsista.
Hän oli rukoillut apua työhön. Olin samaan aikaan rukoillut, -
että Jumala johdattaa seuraavia askeleitani, en aio edes hakea työtä.
Se oli tiukka paikka. Asuntolainat niskassa.
Näinköhän on, että laitan työhakemuksen johonkin.
Mutta ei, Miika sanoi, että tulisitko meille hommiin.
Luotiin sellainen ratkaisu, kun Open Doors ei pystynyt palkkaamaan, -
että tarjoan ulkopuolisena palveluita.
Olen sitä kautta saanut vähän palvella heitä ja löytää vainotut kristityt.
Se on tänä päivänä tärkeä sanoma hyvinvointi länsimaalaisille.
Uskon näin, että sinulle tapahtui -
uskon havaintoja, myöskin taloudellisia.
Silloin kun et ratsasta jollakin ylijäämällä -
vaan elät uskossa, että Herra pitää huolen.
Kyllä ja se on ollut oma uskon askel ja sillä matkalla tänään jatkan.
En tiedä huomisesta mutta tänään ylistän ja kiitän Herraa.
Tähän asti on Herra auttanut. - Juuri näin.
Voisit nyt lähteä kertomaan katsojille, mitä Pyhä Henki -
antaa sanottavaksi ja saamme sitä hedelmää, ole hyvä.
Haluaisin rohkaista ajatuksella, joka puhuttelee minua kovasti, -
jonka Jumala on omaan elämääni kirjoittanut omin käsin.
Sama sanoma, jonka Hän on kirjoittanut Jumalan Sanassa kaikille.
Jeesus Kristus on kuollut ristillä puolestasi.
Jumala on herättänyt hänet kuolleista kaikkien puolesta.
Jeesuksessa Kristuksessa on ikuinen elämä, tulevaisuus ja toivomme.
Siinä on Jumalan rakkaus täydellisesti osoitettu koko ihmiskunnalle.
Tämä on todellinen sanoma, Jeesus on konkreettinen historian henkilö.
Tämä on totta ja olen saanut sen omassa elämässäni kokea.
Ymmärrän yhä syvemmin kuinka suuri todellisuus siihen kätkeytyy.
Haluaisin rohkaista sinua tutustumaan ja syventymään -
Jeesukseen Kristukseen.
Tämä on juuri se, mitä tänä päivänä yritetään vaientaa, -
Jeesus ei saa ollakaan se ykkönen, joka on ainut portti, ainut tie.
Ei ole muuta ja totta kai sielunvihollinen, -
antikristillinen henki haluaa sen häivyttää ja se on surullista.
Niin on. - Jos ymmärretään, että on taivas ja kadotus.
Tämä on kuitenkin se toivon sanoma, jota tämä maailma kaipaa ja tarvitsee.
Siinä on vastaus tämänkin päivän hätään ja kriisiin.
Tulee taivaallinen rauha, mitä maailma ei voi koskaan antaa.
Nythän ihmiset ovat peloissaan. Ei tarvitse pelätä.
Tapahtuu mitä tapahtuu, jos taivaassa tavataan se on hyvä juttu. - Kyllä.
Kiitos Apa, että olit tässä tämän vajaa puoli tuntia.
Saatiin avata sitä sinun laatikkoa, -
josta katsojat eivät aikaisemmin ole kuulleet.
Uskon, että tämä on monelle rohkaisuksi siitä, että Jumala voi.
Jumala ohjaa ja Hänellä on vaan hyvät ajatukset.
Kiitos sinulle ja koko perheellesi. - Kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola