ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Pauli Blomerus.
Tere tulemast! - Tänan!
Rõm näha sind me saatekülalisena.
Lugesin raamatut, mille sinust kirjutas su enda naine.
Selle pealkiri on:
"Igal ühel on lootust - Pauli täielik pöördumine".
See raamat räägib su elu esimesest 38 aastast.
Selle aja jooksul kogesid,
et siin maailmas käib võitlus vaimuvägede vahel.
- Just nii.
Hingevaenlase vaim valitses su üle kõik need 38 aastat.
Aga lõpuks tuli muutus.
Kuid räägime pisut neist põhjustest,
miks alkoholil õnnestus saada kontroll su üle.
Ma sündisin Soomes sõjaajal.
Kogesin oma kasvueas nii mõndagi.
Mustlastel polnud oma elukohta.
Paljudel polnud.
Seetõttu pidime palju ringi rändama.
Mul oli ema ja vanaema.
Ema kasvatas mind üksi, sest isa mul ei olnud.
Igatsesin tihti isa järgi.
Sellises raskes olukorras oleks vägagi isa vaja olnud.
Sa kogesid suurt igatsust ja tunne, et sa pole keegi.
- Nii oli.
Sa hakkasid ennast alahindama
ja seda pidi ju mingil moel kompenseerima. - Jah.
Mida see sinu jaoks tähendas?
Õhkkond oli mustlaste suhtes ebasoosiv.
Kui ma kuhugi julgelt läksin, öeldi mulle, et ma ei tohi sinna minna.
Olid kui teisejärguline. - Just.
Kuigi sündisin Soomes ja olin Soome kodanikud.
See kasvatas alaväärsustunnet.
Sul polnud ka turvalist kodu, kus oleksid leidnud julgustust.
Ei olnud.
See oli harv juhus, kui kellelgi mustlasel oli oma kodu.
Vanaisal oli küll oma maja, aga see oli alati täis.
Kellel oli maja või abihooned, sinna tulid mustlased alati.
Ja seal tehti ka omajagu pattu? - Jah.
Meil oli hulkuv või rändav eluviis.
Ma käisin küll koolis,
aga kui me kuhugile edasi läksime, jäi kool sinnapaika.
Kui ma vanaisa juures käisin, läksin koolimajast mööda.
Nii kulgesin läbi elu koolis üldse käimata.
Oleks siis ühe klassigi läbi teinud.
Aga ma õppisin ise lugemist ja muid tarkusi
ja oma arust halvasti kirjutama.
Kui sügavale auku alkohol su elu viis?
Hästi sügavale.
Alkohol määras mu elusuunad, elutempo jne.
Kui kuskilt mingid rahad sain,
arvutasin välja, palju alkoholi ma selle eest saan.
Ma olin jube alkohoolik.
Pidin üha rohkem pingutama, et oma päevanorm kätte saada.
Siin raamatus räägitakse sellest, et olid vahel surmale väga lähedal.
- Jah.
Too paar-kolm näidet selle kohta.
Ma sattusin üsna kergesti arestikambrisse.
Ma natuke kartsin politseid.
Suurema joomise korral ärkasin kusagil kesklinna hoovis.
Siis natuke tukkusin ja siis algas kõik uuesti.
Aga ükskord ma mingil põhjusel enam sinna hoovi ei pääsenud
ja ma läksin teise hoovi.
Seal oli ühele suurele õlimahutile tehtud suur süvend.
- See oli siis kaevatud?
Jaa, see oli äsja kaevatud ja see oli 4,5 meetrit sügav.
See oli sinna uuristatud
ja masinad olid süvendi ääres veel püsti.
Läksin sinna ja takerdusin kuhugi raudade külge kinni.
Öövalvur leidis mu.
Ta kutsus politsei ja mind viidi arestikambrisse.
Kui nad mu hommikul välja lasid, ütlesid nad mulle:
"Pauli, ära enam sinna mine!
Kui oleksid sinna alla kukkunud,
poleks me pidanud sind siia enam tooma.
Mine vaata ise ja mõtle, milline su elu olukord on."
Ma muidugi läksin
ja siis mulle meenus ka, mis seal kõik on.
Aga seda ma ei mäletanud, et olin sinna auku kukkumas.
Krundi omanik rääkis mulle hiljem pargis istudes:
"Kuule Pauli! Tema ongi see mees, kes su leidis.
Sa jäid raudadesse kinni ja olid just kukkumas, kui ta su leidis.
Kui oleksid kukkunud, ei istuks sa enam siin."
Need raudvaiad oleks su läbi torganud
ja sa oleksid hoobilt surnud. - Jah.
Teine juhus oli siis, kui vabanesin vanglast.
Mõtlesin: "Nüüd tuleb juua nii, et maa on must."
Ostsin viinapoest joogipoolise ära ja läksin oja kaldale istuma.
Mikkelist voolab läbi Rokka jõgi.
Järgmine mälestuspilt on sellest, kui ärkasin Rokka jões.
Olin siiamaani vees. Põuetaskus olid fotod.
Neid mul palju kaasas polnud.
Püüdsin puu abil välja saada.
Fotod aga kukkusid vette.
Hea, et see puu oli lähedal. Muidu oleks olnud kindel surm.
Tagantjärgi on sõbrad mitu korda öelnud:
"Pauli, kas mäletad, kuidas sind autoteelt ära tõmmati?"
Mind tõmmati tee pealt kõrvale.
Üks veoauto tuli
ja üks mees tõmbas mu ruttu tee pealt ära kõrvale.
Mulle räägiti,
et olin tookord maani täis ja keset autoteed.
Aga mingil põhjusel koges juht juba varem,
et peab aeglustama.
Mis põhjusel ta seda mõtlema hakkas?
Kui ta autoga mäkke sõitis, nägi, et keegi magab keset teed.
Ta sõitis lähemale ja uuris, kes see seal on?
Kui ta kohale jõudis, nägi ta, et seal magab keegi inimene.
Autojuht tõmbas mu teeservale.
Selliseid asju jätkus su ellu kuni 38-aastaseks saamiseni.
Lugesin su raamatust, kuidas Jumal hakkas sind kutsuma,
aga hingevaenlane ei tahtnud sind lahti lasta.
Sul oli veel neid kukkumisi.
Raviasutused ei tahtnud sind enam vastu võtta,
sest nad pidasid sind nii lootusetuks juhtumiks,
et polnud enam nagu mõtet aidata.
Räägi sellest viimasest juhtumist, kui Jeesus su elus ohjad haaras.
Olin mitmel korral olukorras,
kus mõtlesin, mispärast ma küll pean jooma?
Mul oli kõrini sellest olukorrast.
See viis mu sõbrad ja kõik muu.
See juhtub, kui jääd alkoholi või muude joovastavate ainete küüsi.
Proovisin kõiki neid asju ja läksin peast aina segasemaks.
Olin nagu see kadunud poeg Piiblis,
kes mõtles, mida see kõik on mulle põhjustanud.
Langetasin mõnikord hädaotsuseid,
kui olin mitu korda maksa ja kõhunäärme pärast haiglas,
aga need ei aidanud veel.
Kord kogesin ka lapsemeelset usku,
kui ühel õhtul üks Mustoneni-nimeline mees
mulle evangeeliumi jagas.
See jäi mulle südamesse,
mängides olulist rolli mu edasisel teekonnal.
Nii mõtlesin ka, kas see mu lapsepõlve Jeesus
saaks mind sellest hirmsast august välja tõmmata?
Mu sees oli maad võtnud lootusetus
ja ma ei näinud sellest mingitki väljapääsu.
Alati, kui püüdsin tõusta, tõmbas keegi mind tagasi.
Ta tõmbas mul jalad alt.
"Pauli, jälle juhtus nii!
Tegid küll häid otsuseid, aga neist polnud abi."
Nagu mingi süüdistaja.
Lõpuks sain aru, et tegu oli hingevaenlasega.
Nii palju ma neid usuasju siiski jagasin.
Mu ema oli varem usklikuks saanud
ja palvetas mu eest, kui ma haiglas olin.
Ta palus ka kogudusel minu eest palvetada.
Koguduses mäletati,
kuidas ma poolsurnult haiglasse sattusin,
aga juba mõne päeva pärast hakkasin ma käima.
Peaarstid imestasid, kuidas see võimalik on?
Ma ei osanud öelda muud, kui et ema palus kogudusel palvetada.
Sellised olid lood minu usuasjadega, kuid ma ei olnud siis veel pääsenud.
Ma ei saanud aru, milles oli asi.
Kuni ühel päeval hakkasin palvetama, kuna tahtsin anda oma elu Jeesusele.
Olin enne seda aga elanud 20 aastat halba elu.
Olin täielik alkohoolik ja miski muu enam ei aidanud.
Aga ka need su ema palved...
Olles 38-aastane, sai su karikas täis
ja sa hüüdsid:
"Jumal, ma tahan muutuda! Tahan Sind!"
See on väga tähtis, et inimene ise tahab
ja Jumal kuuleb seda.
Aga läheme nüüd selle juurde, kui Jeesus sai su Issandaks.
See oli suur muutus su elus.
Oli.
Oligi nii, et mu mõõt sai täis.
Jumal andis mulle armu.
Ma hakkasin palvetama:
"Jumal, saada mu juurde keegi, keda võiksin usaldada."
Alkohoolik on tavaliselt selline, kes ta ei usalda enam ennastki.
Kuidas ta saab siis veel teisi inimesi usaldada?
Aga minu parim joomakaaslane oli saanud usklikuks.
Ma ei teadnud seda.
Aga ta nägi mind ja ütles:
"Pauli, kui lähed täna teenistusele, siis ma tulen sulle järgi."
See oligi Jumala vastus mulle.
Imestasin, kas Jumal tõesti nii kiiresti ja konkreetselt ilmutab end?
Ütlesin: "Ma lähen, sest olen seda oodanud."
Küsisin ta käest, kas ta on saanud usklikuks
ja ta vastas "jah".
Adolf Valentiini - minu parim sõber.
Läksingi siis õhtul teenistusele, kuigi ta unustas mulle järgi tulla.
Kuid ma läksin sõbra juurest koju ja olin veel õhtulgi üsna elevil.
Uinakult ärgates oli mu ema ka seal ja ma ütlesin:
"Mul oli mingi tähtis asi, aga ma ei mäleta, mis see oli."
Ema ütles, et lubasin minna teenistusele,
aga vaevalt ma seda teen.
Mina aga vastasin, et raudselt lähen,
kuna tahan anda just seal oma elu Jeesusele.
Üle õue meie vastas elas üks naaber, kes askeldas oma auto kallal.
Astusin talle ligi ja ütlesin: "Kuule, täna on minu päev.
Ma annan oma elu Jeesusele."
See mees ehmatas ära ja ma ei saanud sellest aru.
Rääkisin talle väga avameelselt.
Ta hüppas tahapoole ja ütles:
"Pauli, ära tule lähemale! Sa oled hulluks läinud!"
Vastasin: "Ei ole. Tahan vaid anda oma elu Jeesusele."
Ta ütles, et kui mul on tõsi taga, siis ta viib mu kohale.
Ja viiski.
See oli mu "elu teenistus".
Sellel teenistusel otsustati minu igavik.
Sain seal oma patud andeks ja vabanesin.
See oli tõeline vabanemine.
Su elus on olnud nii palju asju, aga peame kiiremini edasi liikuma.
Sa hakkasid endale ka naist palvetama.
- Jah.
Räägi lühidalt, kuidas see käis ja kuidas sa omale naise said.
Kõigepealt tahtsin ise usus tugevaks saada
ja kaugeneda oma endisest elust.
Nii ka juhtus.
Jumal juhtis mind ja ma hakkasin tegema vanglatööd.
Juhtus see, et üks mustlasnaine, kes elas Kuopios, saadeti Mikkelisse.
Paljud imestasid:
"Oi, kas Mikkeli Pauli on usklikuks saanud?"
Ta hüüdis mulle kaugelt: "Pauli! Vasta mulle! Kas sa said usklikuks?"
Kõndisin talle vastu ja vastasin: "Jah, ma sain usklikuks.
Kas on vaja nii kõvasti karjuda, et inimesed kuulevad?"
Olin sel ajal veel nö. vangistuses,
aga sel hetkel mu raskused kukkusid ära.
Ütlesin: "Jah, ma sain usklikuks."
Mu lähedased sõbrad küsisid: "On see tõsi, et sa said usklikuks?"
Ütlesin: "Jah."
Sellel hetkel, kui seda tunnistasin,
sellel hetkel langesid kõik mu koormad.
Sa tunnistasid seda oma suuga.
Jah. Suuga tunnistasin ja südames uskusin.
Olid 4 või 5 aastat olnud usklik,
kui said omale naise, kes on sulle heaks abiks.
Jah. Palvetasin selle eest juba enne,
aga Jumal nägi, et Pauli tuleb veel kasvatada.
Aga Jumal lubas mulle.
Ta lubas mulle naist.
4 aastat oli möödas ja ma panin märgi maha:
"Jumal, kui Sa lubasid,
siis ma ikka tahaks ka juba näha oma tulevast naist."
Nii tuligi Liisa Mikkelisse.
Ta vabastati Toijalast, kus ta töötas ühel juhtival kohal.
Ta tuli Mikkelisse
ja ostis seal omale korteri ühes väikeses korrusmajas.
Ta rääkis, et see korter on väga külm.
Jumal pani mulle südamele, et võiksin teda aidata.
Siis ma veel ei teadnud, et ta on mu tulevane.
Jumal kutsus mind üles teda kiiresti aitama,
et ta elamine soojaks saada.
Me saime lähemalt tuttavaks
ja Jumal tõesti kui saatis ta ainult minu jaoks.
Läksin tööle Karjaväravatesse.
Need märgid hakkasidki täide minema.
Meil oli üks jumalasulane Ilkka Salminen.
Ütlesin Jumalale: "Enne, kui Ilkka alustab kõnelemist,
anna mulle palun üks märk,
et see kõik on sinust.
Siis ma usun, Issand."
Enne, kui Ilkka alustas, ütles ta:
"Kui Jumal midagi tõotab, siis Ta viib selle ka täide.
Tema sõna ei peta kunagi."
Siis sai mulle ka selgeks, et Liisa ongi mu tulevane.
Olete kuni tänaseni teinud Soomes evangeelset tööd.
Samuti olete olnud Rumeenias, Venemaal, Tšehhis ja Slovakkias.
Vaatame üht juhtumit, mis juhtus vist Slovakkias.
Seal oli üks naine, kellel olid haiged jalad.
Või mis tal oli?
Räägi, mida Jumal tegi.
Voitto Eek on võimas Jumala evangelist.
Olime Rootsis koos ühe rühmaga täitmas üht vastutusrikast ülesannet.
Olin varem kuulnud Veijo Grönforsilt,
et Rumeenia mustlased elavad plekk-kuurides
ja sinna oleks vaja abi.
See kuidagi torkas südamesse.
See oli 1990'ndatel.
Voitto Eek rääkis sellest 1991. aastal teist korda.
Küsisin peale koosoleku lõppu: "Voitto, millal me teele asume?"
Vist novembris asusimegi teele.
Läksime sinna maad mööda.
Esimene reis on kõige rohkem meelde jäänud.
Olin ka varem Venemaal käinud, aga see töö lõppes seal äkitselt.
Alguses läksime Saksamaa kaudu Tšehhi
ja Tšehhist Slovakkiasse.
Tšehhist meenub Volace küla.
Seal olid väljas mustlasnaised, kes pesid pesu.
Seal oli vanaaegne vann, kus 2 naist pesid pesu.
Voitto on vana rännumees ja mustlaste seas töötegija.
Voitto oskas nende keelt.
Mina oskasin Soome mustlaste keelt,
aga Voitto oskas rahvusvahelist mustlaskeelt.
Astusime ligi ja ütlesime, et oleme jumalasulased-evangelistid
ja et oleme teel Rumeeniasse.
Seal samas langes Jumala Vaim.
Naised ütlesid, et neil on vana ema, kes on raskesti haige.
Ta jalad olid nii haiged, et ta ei pääsenud liikumagi.
Nad küsisid, kas saaksime palvetada ta eest?
Läksime majja sisse, kus oli väike tuba.
Seal see ema istuski.
Rääkisime, kust me tuleme - et oleme Soomest.
Tal oli hea meel, et me sinna läksime.
Nad olid väga külalislahked, kuigi neil polnud suurt palju midagi.
Me palvetasime ta eest.
Siis ema hüppas püsti,
öeldes, et tema on nüüd terve ja ei vaja enam tugikeppe!
Jumal puudutas teda.
See oli samas ka väike ärkamine.
Teised inimesed tulid ka kohale vaatama.
Sul jaguks neid lugusid kasvõi mitmeks tunniks,
aga üks tähtis asi sinu evangeelses töös
on ankurdumine Jumala Sõna külge.
- Just.
Sellest võiksidki nüüd minuti jagu veel rääkida.
Tänan!
Rääkisin saate alguses oma alkohoolikuks olemisest seetõttu,
et ma tean, millest ma räägin.
Alkohoolik on inimene, kes ei suudada usaldada teisi inimesi,
sest ta on ka eneses pettunud.
Mina olin osav enesepetja.
Seda seetõttu, et mul polnud isa sarnast eeskuju.
Usule tulles sai mu eeskujuks Jumala Sõna.
Jumal ise õpetas mind.
Jussi Jokisaara õnnistas mind taevasele teele.
Jumala Sõna on väga tähtis.
Kui ma läksin Jumala ette, siis ütlesin, et ma ei koge, et oleksin usklik.
Kuid ma lugesin Ta Sõna ja Püha Vaim tuli mulle appi,
hakates selle läbi rääkima minuga.
Nüüd, saate lõpus, paluksin sul öelda vaatajatele midagi sellist,
mida sa leiad siit Piiblist.
Jumala Sõna on elav ja puudutab me elu.
Püha Vaim kirgastab Jeesust nagu Jumala Sõna ütleb,
aga alguses ma ei saanud sellest aru.
Jumal tuli mulle appi ja avas mulle kirjakohti.
Selliseid kirjakohti, millest mõtlesin ja mis mind kõige rohkem põletasid.
Ta laskis sellel kirjakohal mu sees mitmel erimoel avaneda.
Jumal ütles mulle:
"Looda Tema peale! Tema kannab su eest hoolt."
Mõtlesin, kas selline asi võib minu puhul võimalik olla?
Minu, kes ma olin mitmel eriviisil eksinud elava Jumala vastu.
Samuti teiste inimeste vastu.
Jumal kinnitas, et Tema on mind nimeliselt kutsunud.
"Sina oled minu."
Käisin mitu korda Jussi juures.
Rääkisin talle, mis mind vaevab.
Jussi sai mu olukorast aru ja juhatas mind õiges suunas.
Kui Jumala Sõna hakkab valitsema me sisemaailma,
tekkib läbi selle meis usk.
See usk viib meid sihtkohta.
Mitte meie headuse pärast.
Ka mitte selle pärast, et Pauli oli nii halb inimene,
vaid selle pärast, et Jumal armastab inimesi.
Ta saab aru, mis laadi teod need on.
Inimesena mäletan igati, et ma liikusin just eemale.
Tahan veel rääkida,
kuidas algperioodil Jumal julgustas mind.
Mõtlesin, kas Jumal ikka aktsepteerib mind?
Johannese 6:37 ütleb Piiblis:
"Kõik, mis Isa mulle annab, tuleb minu juurde,
ning kes minu juurde tuleb, seda ma ei aja välja."
See tõotus on soojendanud mu sisemist maailma.
Aitäh Pauli!
See oli võimas lõpp sellele saatele ja julgustus vaatajatele.
Kõik see, millest sa rääkisid, pärineb su ehtsast eluloost.
See on suur tunnistus selle kohta, et Jumal on ja Tema suudab.
Tema jaoks pole võimatuid juhtumeid.
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1770 (kõne hind 10 euri).
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa