Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Olen Martti Ojares ja vieraanani tänään on Esa Törmälä.
Tervetuloa Esa. - Kiitos. - Se, että sinä istut siinä elävänä -
on mielestäni suuri Jumalan ihme. Kun olen käynyt historiaasi läpi, -
niin voi sanoa, että ennen kuin synnyit, -
näytti siltä, että siinä oli esteet olemassa. Käytkö sitä läpi?
Kyllä, edesmennyt äitini kertoi, -
että silloin, kun minua tehtiin, olin ensimmäinen lapsi.
Kun minua tehtiin, niin en millään tahtonut päästä alkuun.
Äiti kertoi jopa, että välillä piti seistä päälläänkin, -
että varmistettiin sitä.
Kuitenkin se raskauden alkaminen -
viivästyi ja viivästyi, että ei tullut mitään.
Kerran minun äitini ja isäni menivät lääkärille -
ja lääkäri oli uskovainen ja sanoi, että nyt on kaikki temput tehty.
Nyt rukoilu on ainut, mikä voi auttaa.
Näin tehtiin, että siinä he rukoilivat yhdessä.
Hetken kuluttua, siis hyvin lähitulevaisuudessa, -
äitini tuli raskaaksi ja synnyin ihan normaalisti.
Se oli jo ensimmäinen suuri este. Siinä jo Herra sinua -
tavallaan suojeli ja toi terveenä tähän maailmaan.
Sinulla oli hyvä koti, varatuomari isä -
ja vanhemmat rakastivat tietysti lapsiansa.
Sinä esikoisena, jota he olivat niin kovasti toivoneet. - Kyllä, näin oli.
Ensimmäisen kerran sinulta meinasi mennä henki, kun olit 12-vuotias.
Mitä silloin tapahtui?
Meillä oli kesähuvila Sökössä, nykyään Soukka.
Sieltä oli n. 20 km Helsingin keskustaan, jossa me asuttiin.
Me lapset oltiin kesät siellä. Meitä oli 4 lasta.
Kerran tulin polkupyörällä.
Siinä länsiväylällä tie oli kapea -
ja polkupyörällä lensin asfalttiin.
Loukkaannuin aika pahasti.
Etuhampaatkin putosi pois.
Lapsilla tulee ns. rautahampaat.
Olin aika verissäni joka paikasta, koska minulla oli aika kova vauhti.
Olin alamäessä ja joka paikassa oli nirhamaa ja verta tuli.
Onneksi siinä oli sitten Espoon ja Helsingin välinen kapea silta.
Siinä oli merivettä. Pääsin siihen pesulle, koska verta -
ihan oikeasti tuli niin paljon, että jouduin putsaamaan itseni.
Sen jälkeen väänsin nurin niskoin olevan etupyörän suoraksi, -
että se lähti kulkemaan taas.
Jatkoin matkaa ja olin siinä vaiheessa varma, että nyt kuolen ihan kohta.
Minulla oli niin hirveä olo, ei ollut hampaita ja verta tuli joka paikasta.
Olin ajanut ehkä kilometrin verran -
niin Herra tai enkeli puhui minulle tai Herran sanansaattaja mutta kuitenkin.
Yhtäkkiä tuli täysi hiljaisuus. Kaikki linnunlaulu loppui.
Herra sanoin minulle, että Esa älä pelkää.
Et sinä kuole nyt. Sinulla on tehtävä täällä maan päällä.
Tietysti minä uskoin silloin sen.
Minulle tuli aika hyvä, varma olo siitä, että pääsen kotiin asti tästä.
En tiedä sitten, että mikä se tehtävä oli?
Joko en muista sitä mutta sen muistan, -
että tehtävä on ja en kuole nyt.
Tarvitsiko sinun mennä lääkäriin tai sairaalaan?
Tietysti meillä oli silloin kotilääkäri. Muistaakseni helsinkiläinen Hallman, -
joka oli lastenlääkäri, tuli kotiin ja totesi, että minulla on aivotärähdys.
Tietysti minua paikkailtiin sitten muutenkin.
Siellä olivat isovanhemmat ja vanhemmat.
He olivat enemmän shokissa kuin minä.
Miten kuvaisit sen jälkeistä elämää aikuisuuteen -
ja miten kaikki muodostui elämässäsi.
Minulla oli aika vaikea puberteetti-ikä.
Koulut menivät vähän...
Olin varmaan ns. ADHD-lapsi.
Siihen aikaan ei sellaista diagnoosia ollut.
Jälkeenpäin olen itse ajatellut, -
että tein kaikkea sellaista koulussa, mitä ei olisi pitänyt tehdä.
Poltin tupakkaa koulumatkalla ja sain siitä potkut koulusta.
Menin toiseen kouluun ja siellä -
koulukaverit polttivat luokan päiväkirjan.
Minä jouduin siitä vastuuseen ja sain siitä koulusta potkut sen takia.
Kolmannessa koulussa vasta -
sain sen keskikoulutodistuksen.
Jätin sitten sen koulun siihen ja menin myöhemmin ammattikouluun.
Mihin ammattikouluun sinä menit? - Menin autopuolen ammattikouluun.
Se olikin minun ensimmäinen ammatti, autonasentaja.
Mennään eteenpäin, niin tuli jossain vaiheessa sellainen, -
että helikopteri tuli elämäsi välineeksi. Miten tämä johdattui?
Johtuuko se tekniikan tuntemisesta vai yleisestä kiinnostuksesta vai mistä?
Mistä se ajatus tuli?
Isäni kuoli Lapissa -76.
Hän niin sanotusti hukkui lumeen siellä.
Tuli sellainen rajuilma.
Joka tapauksessa helikopteri haki häntä tunnin pari ja poistui sieltä.
Minulle tuli sellainen tunne, että -
oikeastaan kopterin olisi pitänyt hakea häntä vähän pidempään.
Tapasin sitten sattumalta yhden helikopteriopettajan, -
Jussi Mariston Kruunuhaassa.
Kerroin tämän hänelle ja -
hän sanoi, että voisin itse lentää helikopterilupakirjan -
ja ehkä auttaa joskus, jos tulee vastaavia etsintäkeikkoja.
Määrätyllä tavalla isän kuolema, -
jossa helikopteri ei ehkä etsinyt riittävästi mielestäsi.
Se sai aikaan sen ja tuntuu siltä, että -
jokin suunnitelma siinäkin saattaa olla takana.
Sinä suoritit lupakirjan ja lensitkö sitten jotain 10 vuotta?
Minä lensin 10 vuotta ja -
silloin, kun olin sen lupakirjan saanut, minulle tuli avioero.
Meillä oli Kruununhaassa asunto.
Me myimme sen ja jaettiin omaisuus niin kuin usein tapahtuu.
Ostin silloin oman helikopterin.
Lensin ammattilupakirjan omalla kopterilla.
Sinulla oli sitten työprojekteja, mitä sinä lentelit.
Kyllä. Lennettiin paljon valtionrautateille ja sitten -
erilaisille sähköyhtiöille ympäri Suomea.
Olin myöskin maatalousnäyttelyissä, yleisölennätyksiä ym.
Se oli sellaista, -
kaikenlaista lentämistä, mitä helikopterilla tehdään.
Sähköyhtiön kanssa lentotyössä -
seuraavan kerran sinun henkesi oli oikeastaan melkein mennyt.
Joo, kyllä. - Tipahditte tai kone tuli alas.
Kerrotko miten se tapahtui?
Oli kova myrsky ja olimme sopineet sähköyhtiöiden kanssa, -
että kierrämme Suomea. Lähdetään Helsingistä, -
kierretään Länsi-Suomen kautta ja tullaan Itä-Suomesta takaisin.
Kävimme tarkastamassa kaikkien suurien sähköyhtiöiden sähkölinjat.
Otimme aina aamulla sähkölaitoksen tarkastajan kyytiin -
ja annettiin hänelle magnetofoni.
Hän sai kertoa, kun lensimme sähkölinjoja, -
jos hän näkee vikoja ja virheitä.
Kun kävimme välillä tankkaamassa, -
hän antoi magnetofoninauhan korjausmiehille -
ja he pääsivät heti töihin.
Meidän firma oli kehittänyt tällaisen systeemin.
Aikaisemmin niitä oli tarkastettu -
moottoripyörillä ja moottorikelkoilla 20 km päivässä.
Me tarkastimme 300 km päivässä. - Aivan.
Sitten oli sellainen kova myrsky ja lähdettiin kuitenkin lentämään.
Kyllähän helikopteri pysyy hyvinkin ilmassa, -
jos pysytään vasta- tai sivutuulessa.
Myötätuuleen ei saa lentää ilman nopeutta hitaammin.
Jouduin lentämään 20 kilovoltin linjoja sillä kertaa, -
niin välillä tein sellaisia ympyröitä.
Sähkölaitoksen tarkastaja putosi kartalta ja -
pyysi, että lentäisimme sen linjan päällä koko ajan.
Sanoin siihen, että voidaanhan me yrittää.
Voidaanhan yrittää.
Niin tulimme yhdelle muuntajalle.
Sivuhaarat päättyvät muuntajiin.
Sieltä katsotaan muuntajan päälle ettei siellä ole lintuja -
tai oravia, jotka sateella tekevät sinne valokaaria.
Tulimme yhden muuntajan päälle ja -
pikkuisen jarruttelin liikaa ja jouduttiin omaan virtaukseen.
Humahdettiin 5 m. alaspäin ja silloin oltiin jo kuusenlatvojen keskellä.
Oltiin kyllä ilmassa siinä -
mutta kun kuusenlatvat alkoivat lentelemään ympäriinsä, -
niin myös pääroottorin teho pieneni koko ajan.
Vajosimme pikku hiljaa alaspäin.
Koulutuksessa oli aina sanottu, -
että jos joutuu tukkimetsään kopterilla, niin ei saa mennä keula edellä.
Mennään sitten vaikka perä edellä, koska siellä on pitkä pyrstö -
ja se pikkuisen helpottaa ettei kuolla.
Selän takana seisoo iso moottori ja jos mennään etupainoisesti, -
niin moottori murskaa matkustajat viimeistään.
Sanoin sitten Jeesukselle, -
että nyt olen varmaan tulossa sinne sinun luoksesi, ota vastaan.
Tiesin, että me ei enää pääse siitä ylös.
Ihan koulutuksen mukaan pistin sen pyrstön edellä metsään.
Sitten lähditte menemään alas.
Niin. Se tapahtui niin nopeasti, että se oli muutama sekunti.
Ilmeisesti olimme molemmat pyörryksissä.
Kun heräsin, niin olimme päät alaspäin.
Heräsin siinä ja katsoin kaveria ja hän näytti ihan kuolleelta.
Varmuuden vuoksi kysyin häneltä, että oletko hengissä?
Hän avasi silmänsä ja veti henkeä ja näin olimme molemmat kunnossa.
Sanoin, että jos pääset ulos täältä romuista, niin lähdetään saman tien.
Millaista romua tuli?
Mitä viranomaiset sanoivat, kun he näkivät helikopterin?
Ilmailuhallituksen tarkastaja sanoi, -
että ei tästä kenenkään olisi pitänyt jäädä henkiin.
Kopteri meni niin pieniksi palasiksi.
Mutta niin me oltiin hengissä.
Minulla oli pieni vamma, rintalasta oli pikkuisen murtunut.
Tarkastajalla oli aika iso haava jalassa.
Siinä oli kaikki ja pääsimme ulos sieltä.
Lähdimme sitten toisiamme tukien hakemaan apua jostakin.
Me ei tiedetty missä me ollaan. Ei ollut enää karttoja käsissä.
Sinun ei tarvinnut mennä edes lääkäriin.
Ei, kyllä me sitten käveltiin aika pitkä matka -
ja tultiin yhden maalaistalon pihaan.
Maalaistalosta soitettiin ambulansseja.
Ambulanssi tuli ja luulin, että me molemmat päästään kyytiin -
mutta he ottivat vain sähkölaitoksen tarkastajan -
ja jäimme odottamaan toista ambulanssia minulle. - Okei.
Sitten jouduttiin kyllä sairaalaan.
Voi sanoa, että se, että sinä annoit elämäsi Jeesukselle.
Aivan samalla tavalla kun polkupyörällä.
Sinun aikasi ei ollut vielä, on jokin tehtävä. - Näin se on.
Kyllä se varmasti on elämääsi vaikuttanut. Näit, että rukous toimii.
Kyllä. - Elämässäsi on ollut monenlaisia juttuja.
Sinä olet ollut kiinteistöalalla.
Olet järjestänyt tällaisia asuntokauppoja.
Suomessa paljon mutta myös Espanjassa.
Espanjassakin oli monenlaisia tapaamisia ihmisten kanssa.
Kerrotko sen yhden, kun tapasitte erään äidin, joka oli surullinen.
Kaverini kanssa jouduin samaan pöytään -
kahden suomalaisen naisen kanssa yhdessä ulkoilmaravintolassa.
Siinä kun me keskusteltiin, niin toinen rouvista kertoi, -
että hänen tyttärensä, joka on reilusti alle 20-vuotias, -
ehkä 16-vuotias, on alkanut juopottelemaan.
Juopottelee salaa ja ei tule enää kotiin ajoissa ja sillä tavalla.
Sanoin sitten siinä, että voitaisiin rukoilla, -
että tyttäresi paranisi siitä ja lopettaisi juomisen.
Hänessä ei ollut mitään vastahenkeä. Sanoi, että kyllä se sopii.
Meitä oli neljä henkilöä ja me otettiin toisiamme kädestä kiinni, -
oli rukouspiiri siinä kahvilan pöydässä.
Rukoilin tyttären puolesta, että lopettaisi sen juomisen.
Me tavattiin tai tapasin sattumalta -
rouvan muutaman viikon kuluttua kadulla.
Pysähdyttiin juttelemaan hetkeksi.
Hän sanoi, että sen illan jälkeen -
hänen tyttärensä ei ole käyttänyt alkoholia ollenkaan.
Rukouksen voima on merkittävä.
Tytär ei ollut mukana siellä eikä tiennyt rukouksesta.
Sinulla on näitä, missä tuntuu, että henkesi on yritetty viedä.
Sinulla on myös tällainen aortta täältä... - Aneurysma.
Niin mikä se on? Mikä se sairaus on ja mitä siinä tapahtui?
Se tapahtui joskus 90-luvulla.
Aivovaltimon pullistuma repesi.
Sen nimi on aneurysma.
Normaalisti puolet niistä ihmisistä, joille tämä tapahtuu, -
kuolevat heti, välittömästi.
Koska sydän pumppaa verta päähän ja valtimosuoni on niin paksu.
Minulle kävi sillä tavalla, että pääsin siitä sairaalaan.
Minut leikattiin siellä ja minulle ei jäänyt mitään vammoja.
Normaalisti puolet kuolee heti.
Ne jotka jäävät henkiin, niin niistä vaan -
30 % on täysin terveitä, -
eli ei jää mitään jälkitauteja tai sairauksia.
Minulle ei koskaan tullut minkäännäköisiä jälkitauteja.
Varmaan olit rukouksen hengessä, kun menit leikkaukseen. - Kyllä.
Pyysit taivaan Isän suojelua. - Kyllä.
Kun olet tehnyt näitä -
asuntovälityssopimuksia ja muita.
Siellä oli ainakin yksi sellainen tilanne, -
että tuli valtava sade näyttöaikaan.
Niin puhuin siitä tosiaan.
Minulla oli Espoossa oikein hieno merenrantatalo myynnissä.
Ajelin tuolla Espoon Kehä kakkosella.
Olin menossa talolle ja oli satanut koko päivän vettä.
Oikein lujasti, niin ettei auton tuulilasinpyyhkijöitä voinut pysäyttää.
Vettä tuli niin paljon.
Silloin tiesin, että sinne ei tule ketään ihmisiä -
ja tästä hommasta ei tule mitään, jos sade jatkuu.
Silloin rukoilin Herraa. Sanoin, että Herra -
nyt pyydän, että sinä lopetat tämän sateen.
Siksi aikaa, että pääsen esittelemään asunnon ja sinne tulee ihmisiä.
Sen jälkeen voit antaa vettä tulla taas iltaan asti.
Herra teki ihmeen. Saman tien kun olin rukoillut, sade lakkasi.
Menin sinne ja siellä oli täysin kuivaa perillä. Ihmisiä tuli paikalle.
Kun hyppäsin autoon talon pihalla, lähdin kotiinpäin, niin sade jatkui.
Se jatkui iltaan asti. Se oli kyllä sellainen ihan selkeästi.
Samanlainen pysäytys tuli, kun kerran tulit kotiin, -
silloinkin satoi vettä eikä ollut sateenvarjoa.
Se on tapahtunut useamminkin kuin kerran.
Herra kyllä auttaa ihan pienissäkin asioissa.
Muistan oikein hyvin sellaisia tapauksia.
Olen tullut pihalle ja vettä tulee paljon.
Minulla on kuitenkin 50 m mentävä ilman sateenvarjoa kovassa sateessa.
Olen pyytänyt Herralta, että lopeta Herra sade vähäksi aikaa.
Se on tapahtunut useammin kuin kerran.
Kun ajattelet ihan sieltä synnytys- hetkeltä, jossa oli tiettyjä ongelmia -
ja mitä Jumala on sinulle tehnyt,
niin mitä se on matkan varrella saanut sinussa aikaan?
Millä tavalla se on muuttanut suhdettasi Jumalaan?
Kyllä se on muuttanut sillä tavalla, että -
luen Raamattua nykyään huomattavasti enemmän.
Olen niin kuin henkisellä puolella, käydään kirkossa.
Sillä tavalla, että kyllä minä yritän -
elää kristityn elämää, kun vaan pystyn.
Tietysti olemme syntisiä kaikki.
Jeesus on tullut rakkaaksi ja voi sanoa, että välttämättömäksi.
Ei uskalla lähteä mihinkään sellaisiin hankkeisiin, -
joissa ei rukousta suorita sitä ennen.
Kyllä näin on. Minä nykyään rukoilen päivittäin.
Tietysti aamulla ja sitten kun liikun.
En ole kiinteistövälittäjä nykyään, en enää lennä helikoptereita, -
koska olen siihen yli-ikäinen.
Kyllä minä rukoilen päivittäin ihan autossa ja muuten.
Rukoilen hiljaa ja välillä ääneen.
En tiedä kuuleeko Herra paremmin pelkkiä ajatuksia.
Varmistan sen joskus, että yksinäni keskustelen Herran kanssa.
Kiinteistövälityshommassa Herra on myöskin sinua siunannut.
Olet menestynyt, olet Suomessa tai sitten Espanjassa.
Joo, kyllä se näin on.
Muistan sellaisen tilanteen, -
nyt en muista missä se oli, mutta joka tapauksessa tarvittiin isoa kolehtia.
Annoin siihen kolehtiin monta sataa, -
koska tunsin, että pitää antaa.
Herran yleensä, jos on antelias, antaa takaisin.
Silloin olin kiinteistövälitysalalla ja tein silloin koko Kiinteistömaailman -
suurimman kuukausiansion, mitä sain palkkaa.
Kyllä minä ymmärsin heti, että tämä oli kiitos siitä.
Kuule Esa, nyt minä pyytäisin, että sinä meidän katsojille sanoisit, -
mitä sinulla on heille sanottavaa Pyhän Hengen johdossa, ole hyvä.
Haluaisin sanoa teille kaikille siellä TV:n ääressä.
Uskokaa, että Herra on elävä -
ja että kun te rukoilette, -
niin te saatte varmasti vastauksen.
Kun jaksatte kuunnella ja odottaa.
Välillä Herra vastaa teille heti ja joskus vähän myöhemmin.
Uskokaa ja luottakaa siihen -
ja rukoilkaa päivittäin Jeesuksen nimessä.
Kiitos Esa, että kerroit näitä -
uskoa vahvistavia tapahtumia elämästäsi.
Paljon jäi käsittelemättä, mitä elämässäsi on tapahtunut.
Myöskin näitä Jumalan ihmeitä mutta tässä kaikki oli vähän erilaisia.
Se osoittaa sen, että elämämme on Jumalan kämmenellä.
Siinä on turvassa jokainen. Sinäkin olet.
Kiitos sinulle ja siunausta sinulle ja perhekunnallesi.
Kiitos Martti.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola