Tervetuloa Isännän pöydässä -ohjelmaan. Olen Martti Ojares -
ja vieraanani tänään on Timo Bly. Tervetuloa Timo.
Olet sieltä Turusta ja murre tulee varmasti aika nopeasti -
katsojien tietoisuuteen. Saamme kuulla turkulaista murretta.
Kiitos kutsusta. Tämä on aivan erinomainen Herran johdatus.
En ole ikinä ajatellutkaan, että pääsen televisioon puhumaan Hengen asioita.
Tämä Turun murre on kyllä kaksipiippuinen juttu.
Olen opettajaihminen, niin siinä on tullut harjoiteltua myös kirjakieltä.
Molemmat on hallussa. Vapaa-aikana voi käyttää sitä ihan alkuperäistä.
Mennään sinun elämääsi. Kerrotko vähän minkälaiseen kotiin synnyit, -
ja mitkä olivat nuoruusvuotesi.
Minä olen syntynyt heti sodan jälkeen, -
joten ei voi sanoa, että yltäkylläisyyttä olisi ollut, -
vaan tiukkaa taloutta.
Mutta sitä köyhyyttä en tunnistanut ollenkaan, -
koska elämänasenne oli yrittäjähenkinen alusta loppuun.
Vanhemmilla oli huonekalualan yritys. Ensin vain verhoiluliike.
Huonekalut olivat ihan tavallisia.
Oli yksi huone ja keittiö Turussa, -
Tervahovinkadun puutalo-osakkeissa asuttiin.
Sisäpiha oli ihana lapsille. Pienille lapsille juuri sopiva.
Sellainen suljettu pihapiiri.
Sinulla oli yrittäjävanhemmat ja koti oli lämmin ja sillä tavalla hyvä, -
mutta ei erityisen kristillinen.
Ehkä ajanhengen mukaisesti tyypillinen suomalainen koti.
Joo. Muistaakseni ei kirkossakaan koskaan käyty.
Se oli niin vähäistä se uskonnollinen juttu siellä.
Mitään oppia ei ainakaan ollut siihen suuntaankaan.
Politiikka oli samanlainen. Politiikasta ei puhuttu myöskään.
Kun menit kouluun, niin jossain vaiheessa havaitsit, -
että olit vähän niin kuin koulukiusattu keskimääräistä enemmänkin.
Pitää paikkansa. Kansakoulussa, joka oli Vähä-Heikkilän kansakoulu, -
asiat meni ihan hyvin.
Olen syntynyt ihan loppuvuodesta, -45, mikä tarkoitti, -
että olin nuorempi kuin muut.
Jouduin samaan ikäluokkaan kuin vanhemmatkin.
Mutta ei se haitannut.
Mm. laulaja Salminen oli samoissa ajoissa siellä, samalla luokallakin, -
mutta en tunnistanut häntä sen jälkeen.
Ei silloin ollut oopperalaulu hänelläkään kuvioissa.
Kiusaaminen tuli sitten keskikoulussa.
Syitä siihen tietysti aina löydetään ja se on tämänkin päivän ilmiö.
Ei ainoastaan siihen aikaan, vaan on pysyvä ilmiö.
Siihen aikaan ei ollut nettiä tai muuta minkä kautta voisi.
Se oli suoraa väkivaltaa poikien kesken, jengihommaa.
Turun katukuvassa iltaisinkin meni amerikanrautoja, -
moottoripyöräjengejä, mopoilijoita ja Vespa oli niillä.
Puhuttiin eri nimillä mutta en viitsi tässä ohjemassa niitä mainita.
Aivan.
Kävit tosiaan keskikoulun ja lukion.
Silloin aluksi sinulla oli vanhempien ammatin seuraaminen, -
talous- ja liike-elämässä.
Sitten huomasit, ettei se olekaan sinun tulevaisuus.
Kävi sillä tavalla, että vaikka opiskelua oli, -
niin kuitenkin olin isän ja äidin kanssa siellä liikkeessä mukana töissä.
Heti opiskelupäivän jälkeen menin sinne auttamaan.
Olin huonekaluja kantamassa ja myyjänäkin välillä.
Se oli ihan luontaista, että isäintietä voisi jatkaa.
Mutta kävi toisin kuin luulin.
Olet tätä suurta ikäluokkaa, joita oli paljon.
Sen totesit mm. pyrkiessäsi opettajainvalmistuslaitokseen.
Siellä olikin paljon hakijoita.
Tuhannen hakijaa oli sinä vuonna, kun hain sinne ja sata otettiin.
Jouduin kaksi kertaa hakemaankin.
Haastattelun jälkeen toka kerralla minut hyväksyttiin sinne.
Huomattiin, että olin tosissani.
Miten sinä opettajan ammatin koit? Sekin on muuttunut, -
kun ihmiset ovat tulleet vähän villeiksi.
Se oli aika villiä touhua, kun siihen aikaan alkoi vapaa kasvatus.
Sen huomasi siinä opettajan toimessa aika äkkiä.
Varsinkin kun olin sijaisena ensin ympäristökunnissa.
Sijaisuuksia vain sai ensin, ei virkaa.
Kun tulin lähemmäs Turkua, ja vihdoinkin Turkuun, -
niin tilanne muuttui ihan täysin.
Eikä ollut kuin muutama kymmenen kilometriä matkaa.
Opettajien arvostus oli pudonnut kaupunkiolosuhteissa.
Maaseutu, Mynämäki, Masku ja -
Taivassalon puoli ja Vehmaa edustivat joitain muuta.
Oli aivan kuin ennen vanhaankin oli.
Turussa tilanne oli päinvastainen.
Siellä alkoi oppilaat pitämään opettajia vähän toisarvoisina.
Milloin sinä jäit eläkkeelle? Minä vuonna?
Sairauksien takia, minulla oli syöpä jalassa ja muuta, -
niin sain sairausloman ensiksi -
ja taisi olla -99, kun tuli eläkepäätös.
Eli parikymmentä vuotta olet ollut eläkkeellä. - Joo.
Sanoit, ettei kotona näistä uskonasioista juuri puhuttu mitään.
Oikeastaan opettaja-aikana et ollut tullut vielä uskoon.
Sinä olit vielä, voi sanoa, hyvin tavanomainen opettaja.
Ihan virkamies.
Tässä ohjelmassa on kuitenkin tärkeintä saada se, -
miten elämääsi tuli Jeesus.
Mennään sitä ennen vielä sinun avioliittoon ja perheeseen.
Sinulla oli siinä tällainen tilanne, -
jossa ex-vaimosi oli toisen henki- vallan alla kuin sinä tänä päivänä.
Sinulla ei ollut sitä samaa henkivaltaa -
vaan olit lähempänä Jeesusta vaikka et ollut tunnustava uskova.
Tästä tuli yksi shokki, kun tulit kotiin, jossa odotit -
asioiden olevan niin kuin ennenkin mutta ei ollut. Kerrotko siitä.
No ei ollut. Vaimo oli tilannut lääkäriajan minulle, -
kun oli sairauksia ollut ennenkin, sydämen takia lähinnä.
Ajan tutkimuksiin ohitin kerran -
ja toinen kerta oli tämä, mistä nyt puhutaan.
Meninkin sinne, vaikka oli ajatus, että mitäköhän tämä tarkoittaa.
Menenkö vai en, mutta menin, kun olin luvannut.
Lähdin Ruissalosta, jossa meillä oli huvila.
Menin omalla autolla.
Yhtäkkiä kasvitieteellisen puutarhan kohdalla tuli pakettiauto, -
tai kuorma-auto, joka oli katettu.
Hurjaa vauhtia lähti siitä meille päin.
Mietin menenkö vielä katsomaan, mihin se meni, uteliaisuuttani.
Ajoin kuitenkin lääkärille suoraan. Odotin siellä odotushuoneessa tunnin.
Sisällä lääkäri tutki ja keskusteli minun kanssa, ja antoi lääkityksen.
Tunti meni sielläkin ja kolmas tunti kuorossa vielä.
Kolme tuntia olin poissa kotoa ja kun menin illalla takaisin myöhään, -
niin ei ollutkaan ketään kotona ja oli paljon tavaraa poissa.
Minä luulin ihan, että on varas käynyt -
tai joku liiga, joka on kolkannut vaimon.
Kun huusin vaimoa, niin ei tullut mitään vastausta.
Onko kolkattu, oli ajatus.
Ravasin ylös ja alas.
Melkein puolihysteerisenä huusin "Missä sä olet?"
Ei löytynyt eikä puhelimeen vastattu.
Hän oli katkaissut puhelinyhteyden.
Myöhemmin sain tietää tyttäreltä, joka asui jo muualla.
Soitin sinne ja kysyin.
Hän sanoi "Katso isä sinne yhden pöydän päälle. Siellä on kirjelappu.".
Sieltä löytyi selitys.
Kun koira on kuollut, -
poika armeijassa ja tytärkin muualla asuu, -
niin ei sitten muuta.
Vaimo oli lähtenyt, mennyt toiseen osoitteeseen.
Juu. Eikä kertonut, missä asuu.
Tätä ymmärrät sitä vastaan, että hänessä oli toinen henkivalta.
Täytyy olla. Ei normaali ihminen tee semmoista äkkinäistä.
Eikä puhuttu mitään, että olisi ollut jotain riitoja.
Eikä myöhemminkään ole ollut mitään tällaista? - Ei.
Minulle on epäselvää vieläkin, mikä oli eron syy.
Tämän seurauksena tapahtui vielä omaisuuden jaot ja muut.
Lopputuloksena, ei käydä sitä enempää läpi, -
mutta jäit lähes tyhjän päälle taloudellisesti. - Kyllä.
Se vielä lisäsi sinun taakkaasi.
Minun piti ottaa koko päävelka siitä Ruissalosta itselle -
ja vaimo sai sen toisen talon Naantalista.
Tämä oli elämässäsi aika kova vaihe.
Se oli tosiaan vuosisadanvaihteessa. Eikö niin?
Vuosituhannenvaihteessa.
Se varmaan jossain määrin sai sinut miettimään näitä -
elämän todellisuuksia ja arvoja. - Kyllä, todella.
Ensimmäisen kerran, 2004, eli noin viisi vuotta sen jälkeen, -
tulit Ilpoisten piiriin, joka katsojillemmekin on tuttu paikka, -
mistä meille tulee opetusta ja Jumalan sanaa.
Käytkö sitä läpi, miten päädyit Ilpoisten piiriin.
Se oli selvä Luojan johdatus tähän asiaan.
Minähän olin aika vahva henkisesti muuten mutta se trauma, -
mikä syntyi tästä erosta, kun repäistiin irti kaikki.
Niin kuin täällä kaikki johdot aukaistaisiin -
eikä tapahdu enää mitään, elämä loppuu siihen.
Mutta elämä alkoikin siitä.
Juuri se hengellinen yhteys Jumalaan ja Jeesukseen Kristukseen alkoi tästä.
Sen takia sanon ihan suoraan, että se oli johdatus.
Luoja halusi, että käy näin.
Se on tietty vaikea kestää mutta kun pääsee sen yli, -
niin sitten on uusi elämä edessä.
Ja kun näkee, mitä on sen jälkeen.
Olit tavallaan ummistanut silmäsi tältä näköalalta. - Näin oli.
Vasta kun tämä uusi elämä alkoi, niin sitten vasta alkoikin tapahtumaan.
Sinulla on paljon tällaisia, jotka jälkeenpäin tunnistat -
Jumalan valmistamiksi asioiksi. - Aamen.
Esimerkiksi sinun musikaalisuutesi.
Olet ollut kolmessa oopperassakin laulamassa.
Sanoit, että alaluokalla sun laulunumero oli 6.
Ensimmäisellä luokalla kansakoulussa, 6.
Sama mies laulaa oopperaa Turussa.
Sehän ei tapahdu tavallisella harjoittelulla. - Ei.
Se on suoraan Luojan lahja.
Mitä ajattelit, kun näit, että sun lahja alkaa nousta?
Heti minä ymmärsin, että sen täytyy olla Jumalan antama lahja.
Sen tarkoitus on oikea. Sitä kautta pääsee jotenkin -
Jumalan Sanaan laulun avulla.
Musiikki on tärkeä tapa viestittää Jumalan asiaa.
Vuonna 2004 sinulle tuli ensimmäinen uskonkosketus.
Se ei ollut vielä se lopullinen. - Ei.
Pyhä Henki tuli silloin.
Olin äidin omaishoitajana Koulukadulla.
Ei ollut sänkyä vaikka asuin siellä Koulukadulla hänen kanssaan.
Ruissalossa oli tämä huvila.
Olin uuden ystävän kanssa, naisystävän kanssa eron jälkeen.
Olin hänen kanssaan muuten.
Olin äidin luona useasti, koska olin hänen omaishoitaja.
Se tarkoitti, että minä asuin myös äidin tykönä tovin.
Silloin, kun siellä olin, minulle tuli sellainen outo, -
etten päässyt edes uneen, jollen ollut rukoillut illalla.
Kahden aikaan vasta yöllä tuli uni, -
kun oli tarpeeksi rukoillut.
Sisko ehdotti unilääkkeitä ja sanoin etten varmasti ota.
Rukouksella pärjään.
Erään kerran kävi aivan ihmeellinen juttu.
Murhe painoi mieltä kuitenkin.
En saanut unta ja pojan kanssakin oli ongelmia.
Yhtäkkiä tuli keskellä yötä suuri vapautuksen tunne.
Mä rupesin keskellä yötä nauramaan niin kovasti, -
että ajattelin koko taloyhtiön heräävän kerrostalossa.
Äiti ei ollut kuullut yhtään mitään, oli huonokuuloinen.
Itse huomasin, että kyllä oli vahva ilo.
Herra tuli koskettamaan minua kokonaisvaltaisesti.
Se on aivan ihana Pyhän Hengen kosketus.
Ei sitä voi kuvailla. Se täytyy itse kokea jokaisen omassa sydämessä.
Se oli sinullekin uutta. Aikaisemmin ei ollut tullut sellaista.
En tiennyt, mikä semmoinen Pyhä Henki onkaan.
Sanoit, että murheesi ikään kuin katosivat ja valtava ilo tuli.
Tämähän on yksi evankeliumin tärkeimpiä asioita, -
että päästään murheista, synneistä, ja tilalle tulee valtava ilo.
Juu. Tätä minä en ole kertonut, mutta taustalla ei ollut vain yksi ero, -
vaan tämä naisystävä, jonka tapasin, oli kuin laastari tunne-elämässä.
Mutta hän teki saman jutun. Lähti kanssa ihan muille maille.
Ei ollut se todellinen Jumalan rakkaus.
Sen takia minä olin siellä äidin tykönä, kahdestaan äidin kanssa.
Sinulle tuli kuitenkin tämän jälkeen, 2004-2009, tällainen, -
sanotko sitä erämaavaiheeksi tai luopumisvaiheeksi.
Se oli suoraan sanottuna maailmassa vaeltamista, niin kuin sanotaan.
Eli mentiin ihan pohjia myöten.
Se on jännä, että vaikka olit saanut kokea -
Jumalan rakkauden läsnäolon kaikilla soluillasi, -
niin sitten tulee vihollisen vastahyökkäys.
Se on aivan tuhlaajapoika-tarina, mitä Raamatusta vieläkin näkee -
vaikka on kulunut muutama vuosisata ja -tuhat siitä.
Tämä on niin kuin esikuva koko yhteiskunnasta -
ja ihmisistä, jotka maailmassa liikkuu tällä hetkellä.
Suomen kansa kokonaan on vähän niin kuin tuhlaajapojan asemassa.
Täytyy käydä kaikki maailman jutut läpi.
Vasta sen jälkeen Jumala tulee ja hakee.
Sinä sait vuonna 2009 todellisen Jumalan ylivoiman osoituksen.
Halleluja. Isä Jumala tuli lohduttamaan ja nimenomaan -
hakemaan minua sen maallisen kiertelyn jälkeen.
Minä olin ihan ollut maailmassa mukana.
Eli tuhlaajapojan tarina. Isä tuli juosten vastaan.
Hän tulikin Kristuksen hahmossa ja ristiltä suoraan.
Näin sen. Se ei ollut mikään hallusinaatio tai valoilmiö, -
vaan Hän tuli suoraan ristiltä.
Ei saisi paljon levitellä tai näin tehdä mutta näin sen ristin, -
verta valuvat kasvot, ja orjantappurakruunun, -
ja naulat, millä kädet oli naulattu kiinni ristille.
Tämä tapahtui kaksi kertaa peräkkäisinä aamuina.
Maanantai ja tiistai.
Hän repäisi kätensä irti. Naulat jäi pystyyn.
Näin sen siinä näyssä, mikä oli ilmestys.
Ilmestyksessä näin, että naulat jäi puuhun kiinni.
Eli niin paljon Isä Jumala ja Jeesus Kristus minua rakasti, -
että hän tuli hakemaan minut syleilyyn.
Repäisi ne kädet irti, ja niin verta valuvat kädet otti minut syleilyyn -
sängyn vieressä, ja minä olin hereillä, ei unta.
Se oli niin rajua, että se riittää mihin vaan teologiseen välittelyyn.
Eli tavallaan sinulle tapahtui sama kuin Saulus Tarsolaiselle, Paavalille.
Se tulee kerta kaikkiaan yllättäen, niin kuin sinullekin tuli.
Ja sitä ei ohita mikään.
Kukaan ei voi sinulle sanoa, että Jumalaa ei ole. - Ei varmasti.
Varsinkin, kun Hän rakastaa meitä kaikkia -
niin paljon ettei sitä kukaan tajua. Hän todella rakastaa.
Hän on murheellinen Suomen kansastakin tällä hetkellä, -
kun ei kuulemma saa enää paljon Jeesuksesta Kristuksesta puhua.
Eikä myöskään vapahduksesta ja vapautuksesta, -
minkä Hän on antamassa meille.
Hän antaisi meille kaiken, kaiken antaisi.
Kun näitäkin ohjelmia on tullut paljon tehtyä, -
niin kyllä se yhä enemmän kasvava huoli on.
Juuri se, että meille tulee -
-voisiko sanoa- meille julistetaan Jeesuksesta, jolla ei ole haavoja, -
eikä veressä ole voimaa.
Tästä kaikesta, mitä Golgatalla tapahtui, halutaan vaieta.
Näin on. - Se on kuitenkin se ydin.
Se on joittekin muitten voimien tahto, ettei Jeesusta Kristusta ylennetä -
eikä kunnioiteta. Eikä ylistetäkään.
Se on aivan ihmeellinen juttu.
Olen vakuuttunut siitä, että tämä korona-aika, -
vaikka se on paha, on Luojan sallima.
Vaikka meillä on huolia ja murheita, niin tämän tarkoitus on kuitenkin, -
että Jumala haluaa meidän ihmisten, -
luotujensa, tulevan Hän yhteyteensä uudestaan.
Nyt on aikaa ja mahdollisuuksia. Ei tarvitse juosta ostoskeskuksissa.
Nyt meidän pitäisi keskittyä Sanaan, minkä Jumala on meille antanut -
ja puhunut meidän sydämille.
Se on erittäin tärkeää.
Nimenomaan, että ihmisten täytyy saada kuulla Jeesuksesta.
Nyt tämä evankeliumi on jätetty vähän niin kuin rämettymään.
Ei kerrota, ei mennä kaduille, eikä puhuta totuutta kirkoissa.
Niin ja vakavia ongelmia tulee, kun päättäjät tekee mitä tekee.
Me kaikki sen tiedämme mutta siitä enemmän myöhemmin.
Tässä on parisen minuuttia jäljellä aikaa.
Sinä halusit ottaa yhden laulun ja sanojen kautta tuoda -
tärkeää asiaa esille.
Olen vakuuttunut, että tämäkin on Jumalan tahto, että tämän luen.
Tämä on lohduttavaa tekstiä. Se on Liekkilaulu Pekka Simojoelta.
Tähän on parikin säkeistöä mutta luen nämä loput toisen säkeistön sanat.
Tämä liittyy korona-ajan ahdistukseen.
Monet pelkäävät ja ovat huolestuneita, mitä tästä elämästä tulee.
Tämä teksti on siihen, että älkää peljätkö.
"Maailmalle päivä koittaa. Uusi aamu sarastaa.
Pelon vallan Kristus voittaa.
Valo kirkkaampi on tuskaa, kuolemaa, kuolemaa.
Palavina valvokaamme, työtä tehden, rukoillen.
Vielä Herran nähdä saamme, -
kun Hän saapuu, tuoden rauhan ikuisen, ikuisen.
Jos nyt Jeesus uskonliekin.." Ja sitten on kertaus.
Saatte itse katsoa. Se on Liekkilaulu Viisikielisessä.
Lyhyesti sanottuna meidän pitää lähestyä Jeesusta, -
ja pitää Herrana joka hetki.
Pyhä Henki, joka on voiman ja pyhyyden henki,-
jossa Isä ja Poika on mukana, -
on se meidän avain ikuiseen elämään Jeesuksen kanssa.
Murhe on juuri se, että nyky- maailmassa harvat sen ymmärtää.
Kumminkin se olisi pelastuksen sana.
Kiitos Timo Bly, että tulit tänne Turusta ja toit tärkeitä asioita.
Nämä ovat niitä, joita meidän pitää ottaa vakavasti.
Herra johdattakoon sinua musiikissa.
Vieläkin olet Martin kirkossa laulamassa -
ja iloksi meille kaikille, jotka siellä saamme kuulla laulujasi.
Tämä on oikeasti elämän ja kuoleman asia, mitä nyt puhutaan.
Elämä on Jeesuksessa Kristuksessa, ja Jumalan ja Pyhän Hengen.
Kiitos ja siunausta sinulle. - Kiitos samoin.
TV7:lle tosiaan siunausta, koko teidän työllenne.
Varmasti tulee monia todistuksia tännekin. - Aamen.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli tämä ohjelmasarja on koskettanut sinua, -
voit olla tukemassa tämän ohjelman tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: A. Eskola