ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Timo Bly.
Tere tulemast Timo!
Sa oled pärit Turust
ja sinu suust võib kuulda ka seda ehedat Turu murret.
Aitäh kutsumast!
See on ikka tõeline Jumala juhtimine omada sellist võimalust.
Poleks iial osanud arvata, et saan ükskord ka TV's rääkida.
Turu murre aga on kahe otsaga asi.
Kuna olen ise õpetaja,
olen pidanud õppima rakendama ka ametlikku kirjakeelt.
Nii on. Sa oskad mõlemat.
Aga vabal ajal saad kasutada seda algupärast keelt.
Uurime ka su elu kohta veidi.
Millisesse perre sa sündisid ja milline oli su noorusaeg?
Ma sündisin kohe peale sõda.
Ei saa öelda, et oleks olnud mingit üliküllust.
Majandusolud olid kitsad.
Aga samas vaesust ei kogenud me samuti mitte,
sest me eluhoiak oli algusest lõpuni ettevõtlusmeelne.
Mu vanematel oli mööbliäri,
kus nad alguses tegelesid vaid polsterdamisega.
Tegu oli lihtsa mööbliga.
Me ise elasime korteris, kus oli 1 tuba ja köök.
Elasime Turus puumajas.
Meil oli tore siseõu,
mis sobis eriti hästi väikestele lastele.
Meil oli suletud õueala.
Nii et su vanemad olid ettevõtjad ja sul oli hea ning soe kodu,
aga samas eeldavasti mitte kristlik.
Ehk siis vastavalt ajastu vaimule oli sul tavaline Soome kodu.
Jah. Nii palju, kui mäletan, siis kirikus ei käinud me kunagi.
Usuasjadest me kodus eriti ei räägitud.
Mingit õpetust sellel alal ka ei saanud.
Poliitikaga oli sama lugu - sellest ei räägitud me peres samuti.
Koolis käies langesid sa koolikiusamise ohvriks.
Keskmisest isegi rohkem.
Jah. Algkoolis läksid asjad väga hästi.
Ma sündisin 1945. a. lõpus
ja see tähendas seda, et olin teistest noorem.
Sattusin vanemate õpilastega samasse klassi,
aga sellest polnud midagi.
Minu klassis käis ka üks Salmineni-nimeline laulja,
kuid esimeses klassis
polnud tal muidugi veel mingeid ooperilaule mõtteis.
Mu koolikiusamine algas põhikoolis.
Nagu öeldakse, siis põhjuse selleks leiab alati
ja see on tänapäevalgi püsiv nähtus, mitte ei olnud vaid tol ajal.
Tollal oli see otsene poiste ja kampade vaheline vägivald ja lugu.
Tollal olid Turu tänavapildis õhtuti
Ameerika autode ja mootorratturite gänge jne.
Oli mingi Vespa, millest räägiti erinevate nimedega,
aga ei hakka sellest siin lähemalt rääkima.
Sa käisid põhikoolis ja siis ka gümnaasiumis.
Sa tahtsid algul õppida majandust ja minna oma vanemate jälgedes.
Mingil ajal aga märkasid, et see pole siiski sinu tulevik.
Nii oli.
Töötasin õpingute ajal oma vanemate äris.
Peale õppepäeva läksin kohe neid aitama.
Tassisin mööblit ja vahel olin ka müüja.
See oli nii loomulik, et võinuks ju jätkata vanemate tööd.
Aga läks siiski teisiti.
Sa oled veel sellest ajast pärit, kus sündis hästi palju lapsi.
Nii oli ka kooli sisseastumiseksamitel, kui tahtsid õpetajaks saada,
palju sisseastujaid.
Tookord oli 1000 kandidaati ja vaid 100 võeti vastu.
Üritasin kaks korda
ja peale vestlust võeti mind siis ka vastu,
kuna nähti, et mul on tõsi taga.
Milline see õpetaja amet tol ajal oli?
Selle olemus on ju ka ajas muutunud,
kuna inimesed on muutunud metsikumaks.
Milline see sinu ajal oli?
See muutus hirmsaks ja hulluks siis, kui algas laste vabakasvatus.
See muutus oli õpetaja töös väga kiirelt tajutav.
Eriti, kui töötasin algul aseõpetajana Turu ümbruse valdades.
Algul saigi olla vaid abiõpetaja, mitte põhiõpetaja.
Hiljem, kui tulin Turule lähemale ja lõpuks ka Turusse,
muutus olukord totaalselt.
Isegi, et vahe oli vaid mõnekümnes kilomeetris.
Õpetajatest lugupidamine oli langenud just linna tingimustes.
Samas maapiirkondades - Maskus, Taivassalos, Vehmäs ja mujal
oli olukord teistsugune ja õpetajat austati nii nagu vanastigi.
Turus aga oli kõik vastupidi
ja õpilased pidasid õpetajat teise järgu inimeseks.
Mis aastal sa pensionile jäid?
Ma jäin pensionile haiguste pärast. Mul oli jalas vähk ja mõnda muudki.
Alguses jäin haiguslehele
ja siis 1999. aastal jäin pensionile.
Nüüdseks oled olnud pensionil paarkümmend aastat.
Ütlesid, et kodus teil usuasjadest ei räägitud.
Ka siis, kui olid õpetaja, polnud sa veel usklikuks saanud,
ehk sa olid üsna tavaline õpetaja.
Jah. Nagu tavaline ametimees.
Selle saatesarja üks tähtsamaid kohti on inimese usuletulek,
kuid enne seda uurime veel ka su abielu ja pereelu kohta.
Su eksabikaasal oli teistsuguse vaimsus,
kui sul praegu on.
Ja kuigi sa polnud tookord veel ka ise kristlane,
olid sa siiski juba Jeesusele lähemal.
Seetõttu said ükskord koju tulles šoki, kui arvasid, et asjad on endistviisi,
aga tegelikult ei olnudki.
Ei olnud tõesti.
Mu naine oli pannud mulle arsti juurde aja
nii nagu varasemaltki, kui mul oli südamega probleeme.
Olin ühe korra lasknud sel ajal minna
ja teine kord oli siis see, millest kohe rääkima hakkan.
Seekord ma siis läksin,
kuigi mõtlesin, kas ikka minna või mitte?
Kuna aga olin lubanud, siis ikka läksin.
Sõtsin sinna Ruissalost, kus meil oli suvila.
Sõitsin Ruissalost oma autoga minema.
Siis äkki nägin botaanikaaia juures üht kaubikut,
mis kimas suure kiirusega meie kodu poole.
Mõtlesin veel,
et lähen vaatan uudishimust, kuhu see läheb,
aga sõitsin siiski otse arsti juurde.
Ootasin seal ooteruumis tunni.
Arsti kabinetis arst vestles minuga ja uuris mind.
Ta määras mulle rohud ja tegi ettekirjutused.
Arsti juures läks teine tund.
Ja laulukooris läks veel kolmaski tund.
Nii olin kodunt eemal 3 tundi.
Kui ma hilisõhtul koju tagasi jõudsin, polnud kedagi kodus.
Väga palju asju oli ära viidud.
Arvasin, et meil on vargad käinud
või keegi on mu naise maha koksanud,
sest kui oma naist hüüdsin, ei tulnud mingit vastust.
Mõtlesin, et ta on maha löödud.
Käisin üles-alla
ja hüüdsin peaaegu poolhüsteeriliselt: "Kus sa oled?"
Kuid ma ei leidnud teda ja telefonile ei vastanud ka keegi.
Ta oli telefoni välja lülinud.
Hiljem helistasin oma tütrele, kes elab mujal
ja küsisin temalt ema kohta.
Tütar ütles: "Vaata laua peale, seal on väike kirjake."
Seal see selgitus oligi.
"Kuna koer on surnud, poeg on sõjaväes
ja ka tütar elab mujal, siis polegi muud."
Su naine oli ka läinud.
Jah. Ja ta ei öelnud, kus ta nüüd elab.
Nii pidi tema üle võtma võimust üks teine vaimsus.
Eeldavasti, sest normaalne inimene ei tee nii ootamatuid samme.
Meil polnud midagi sellist jutuks olnud ja meil polnud ka mingeid tülisid.
Hiljem pole midagi sellist toimunud?
Ei ja ma ei tea tänaseni, mis oli lahkumineku põhjuseks.
Lisaks sellele pidite tegelema omandi jagamise ja kõige muuga,
mille tulemusena jäid majanduslikult palju halvemasse seisu.
Nii oli.
See suurendas veelgi su murekoormat. - Jah.
Suvila ühes laenuga jäi mulle ja naisele jäi me kodu Naantalis.
See oli su elus väga ränk aeg ja toimus just sajandivahetusel.
Aastatuhande vahetusel.
Kuid see pani sind ka mingil määral mõtlema
elu tõdede ja väärtuste peale.
Kohe kindlasti.
5 aastat hiljem, 2004. aastal jõudsid sa aga Rõõmusõnumi ringi,
mis on tuttav ka me vaatajatele, kuna saame sealt head õpetust.
Räägi, kuidas sa sinna Rõõmusõnumi ringi jõudsid?
Selles asjas oli selge Jumala juhtimine,
mis tõi kaasa ka suure vaimuliku muutuse.
Sest lahutusega saadud trauma rebis kõik katki.
See lõhkus kõik ära ja elu justkui lõppes.
Aga ei lõppenud, vaid just siis elu algaski.
Vaimulik ühendus Jumalaga ja Jeesusega algas just sealt.
Nii võin ka otse öelda, et see oli Jumala juhtimine.
Tema tahtis, et nii läheks.
Seda on küll raske kannatada,
aga kui sellest üle saab, ootab uus elu ees.
Sest kui näeb, mis tuleb peale seda...
Su silmad olid selles osas kui kinni. - Nii oli.
Alles siis, kui see uus elu algas,
hakkas ka mitmesuguseid asju juhtuma.
Sul on palju asju, mille kohta ütled nüüd tagantjärgi,
et need on Jumala seatud. - Just nii.
Näiteks sinu musikaalsus,
millest lähtuvalt oled laulnud ooperis.
Samas kui ütlesid, et algklassides oli sul laulmine 3.
Just algkoolis.
Selline ei saa ju ooperis laulda!
Su ooperilaulu oskus
ei saanud ju siis tekkida vaid tavalise harjutamise tulemusena.
Ei. See and on Jumala enda käest.
Mida sa siis mõtlesid, kui see and hakkas esile kerkima?
Mõtlesin kohe alguses, et see peab olema Jumala antud and.
Ja ka eesmärk, mille läbi kuhugi edasi jõuda.
Just Jumala Sõna lauldes.
Muusika on tähtis vahend, mille kaudu sõnumit edasi anda.
Kogesid 2004. aastal esimest nö usupuudutust,
kuid see polnud veel lõplik.
Ei. Peale seda tuli Püha Vaim.
Olin oma ema ainuhooldaja.
Mul polnud õiget vooditki.
Elasin emaga Koulukatul, Turus ja Ruissalos oli mul suvila.
Peale lahutust kolisin suvilasse koos oma uue sõbratariga.
Olime ka mu ema juures väga tihti, kuna olin tema hooldaja.
See tähendas seda, et elasin ka ema juures.
Seal olles tekkis mul suur hirm
ja ma ei suutnud isegi magama jääda, enne, kui polnud palvetanud.
Alles öösel kella 2 ajal tuli uni, kui olin piisavalt palvetanud.
Õde soovitas mulle unerohtu, aga keeldusin sellest kategooriliselt,
öeldes, et palvete abil saab ka hakkama.
Kord aga juhtus midagi imelist,
kui mure vaevas jälle südant ja ma ei suutnud kuidagi uinuda.
Pojaga olid ka probleemid.
Korraga aga kogesin keset ööd nii suurt vabanemise tunnet,
et hakkasin keset ööd kõva häälega naerma.
Arvasin, et ajan terve maja üles - elasime tol ajal ju kortermajas.
Ema aga ei kuulnud midagi, sest tal oli kuulmisega raskusi.
Ise aga kogesin tohutut rõõmu
ja Jumal puudutas mind kõige oma väega,
mis oli lihtsalt imeline!
Seda Püha Vaimu puudutust ei saa isegi kirjeldada -
seda peab ise oma südames tundma.
Sa polnud kunagi varem midagi sellist kogenud. - Mitte kunagi.
Ma ei teadnud üldsegi, kes see Püha Vaim selline on.
Ütlesid, et su mured kadusid ja asemele tuli suur rõõm.
See on evangeeliumi juures üks olulisemaid asju -
muredest ja pattudest lahti saamine ning rõõmu kogemine.
Jah. Ma pole rääkinud, et mul polnud mitte ainult üks lahkuminek,
vaid see sõbratar, kes mul oli
ja kes oli kui plaaster mu haavatud hingele,
tegi nagu eelminegi -
ta läks ka oma teed.
Nii et ta polnud ka see tõeline Jumalalt saadetud armastus. - Ei.
Seetõttu elasingi mõnda aega koos emaga.
Peale seda, vahemikus 2004-2009. a.,
omamoodi kõrberännak või allaandmise aeg.
See oli sõna otseses mõttes maailmas ringi rallimine
ehk ma kündsin täiega põhja.
Kummaline, et kuigi olid kogenud Jumala armastust
iga viimse kui rakuga,
tuli peale seda hingevaenlase vasturünnak.
- Jah.
Mu lugu oli täiega "kadunud poja lugu" Piiblist,
kuigi viimasest on möödas üle paarituhande aasta.
See on kui võrdpilt kogu ühiskonnast ja inimestest, kes on maailmas.
Soome rahvas tervikuna on ka kui kadunud poja seisus.
Kõik maailma asjad tuleb ikka enne ära proovida,
kui lasta Jumalal sekkuda oma ellu.
2009. a. kogesid üleloomulikku Jumala väe avaldumist.
Isa Jumal tuli mind lohutama ja tuli mulle järele.
Olin seni kogu aeg maailmas ringi liikunud
nagu kadunud poja loos.
Isa tuli peaaegu joostes mulle vastu.
Ta tuli Jeesuse kujul ja ristiga.
Ma lausa nägin seda.
See polnud mingi hallutsinatsioon või valguse ilming.
Ma nägin Teda selgelt ristil ja Tema palgelt voolas verd.
Tal oli peas okaskroon.
Ma nägin ka naelu, millega Ta oli risti külge kinni löödud.
Nägin kõike seda kahel hommikul järjest.
Esmaspäeval ja teisipäeval.
Jeesus rebis oma käed ristilt lahti ja naelad jäid sinna püsti.
Nägin seda kõike nägemuses, mis oli tegelikult ilmutus.
Nägin selles ilmutuses,
kuidas need naelad jäid ristipuusse kinni.
Ehk siis Isa Jumal ja Jeesus armastasid mind nii palju,
et Ta võttis mind oma sülle.
Verest nõretavad käed kallistasid mind voodi ees.
Ma olin ärkvel. Mul polnud und.
See oli nii võimas,
et sellest piisaks tõenduseks igas teoloogilises vaidluses.
Sinuga juhtus sama, mis Saulusega Tarsosest
ehk siis Paulusega.
See oli ka sulle üllatuseks.
Oli ja seda ei trumpa keegi ega miski üle.
Keegi ei saa sulle öelda, et Jumalat pole olemas.
Kohe kindlasti mitte!
Ta armastab meid kõiki väga.
Ta armastab meid nii väga, et seda ei osata mõisatagi.
Ühtlasi on Ta väga mures ka Soome rahva pärast.
Sest teatavasti ei tohi enam Jeesusest palju rääkida.
Samuti sellest vabastusest ja vabadusest,
mida Ta tahab meile anda.
Tema annaks meile kõike.
Neid saateid on tehtud väga palju.
Aina kasvav mure on sellepärast,
et meile esitletakse Jeesust, kellel pole haavu
ja kelle nimes ning veres pole väge.
Kõigest sellest, mis toimus Kolgatal, tahetakse vaikida.
See on siiski kõige tuum.
See on teiste jõudude ja vägede tahe,
et Jeesust ei ülendataks ega austataks.
Ja samuti ei ülistataks. See on väga imelik asi.
Kuigi praegu olev koroona-aeg on halb,
siis Jumal lubas sellel tekkida.
Kuigi meil on muresid, siis selle eesmärk on siiski see,
et me inimestena - Jumala looduna, tuleks tagasi Tema juurde.
Nüüd on aega ja võimalust.
Pole vaja kogu aeg käia ostukeskustes ja teha muid asju.
Me peaksime keskenduma sellele sõnale,
mille Jumal on meile andnud ja mida Ta me südameisse räägib.
See on väga tähtis.
Just see, et inimesed võiksid kuulda Jeesusest.
- Just.
Evangeelium on jäetud justkui "mädanema".
Sellest ei räägita ega minda tänavatele.
Kirikutes ei jagata enam tõde.
Kõige suuremad probleemid lähtuvad neist otsustest,
mille otsustajad praegu langetavad.
Me kõik teame seda.
Meil on veel paar minutit aega
ja sa tahad nüüd ühe laulu sõnade abil
tuua ühe tähtsa asja esile.
Ma olen kindel, et ka see on Jumala tahe,
et ma seda trööstivat laulu loen.
Tegu on Pekka Simojoki lauluga, millel on kaks salmi
ja millest loen teise salmi lõpuosa.
See on seotud praeguse koroona ja kitsikuse ajaga.
Paljud kardavad
ja on mures selle pärast, mis sellest elust saab?
Selle teksti sõnum on: "Ärge kartke!" ja see kõlab järgnevalt:
"Uus päev koidab maailmale hommik uus on aland' taas,
hirmu väe me Jeesus võidab, valust-surmast kirkam Ta.
Põlevana olgem valvel, palves tehkem ühtselt tööd.
Jumalat veel näha saame, Ta toob rahu igavese."
"Kui nüüd Jeesus usuleegiga..." ja siis tuleb refrään,
mida võite ise "Leegilaulust" lugeda ja seda viisi kaasa laulda.
Lühidalt öeldes - me peame hoidma Jeesuse ligi
ja hoidma oma südame Talle alati valla.
Püha Vaim on väe ja pühitsuse Vaim, kellega Isa ja Poeg on samuti kaasas.
See on meie võti igavesse ellu koos Jeesusega.
Minu mure on see, et selles maailmas saavad vähesed sellest aru, kuigi see on päästesõnum.
Aitäh Timo Bly, et tulid Turust siia saatesse!
Tõid kaasa tähtsaid asju, mida peaksime tõsiselt võtma.
Jumal juhtigu sind jätkuvalt muusika teel,
kui jätkad ka laulmist Martti kirkus,
et võiksime rõõmuga kuulata su ilusaid laule.
See, millest me räägime, on elu ja surma küsimus.
Elu on just Jeesuses, Jumalas ja Pühas Vaimus.
Aitäh ja õnnistusi sulle! - Aitäh!
TV7'le ka palju õnnistusi ja samuti teie tööle!
Kindlasti jõuavad paljud tunnistused ka teleekraanile.
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1770 (hind 10 euri)
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa