Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan. Olen Martti Ojares ja -
vieraanani tänään on Tero Salo. Tervetuloa Tero. - Kiitos Martti.
Vaikka olet vielä aika nuori mies, niin elämässäsi on monta asiaa, -
joista olisi kerrottavaa. Kaikkea emme tähän ohjelmaan pysty sisällyttämään.
Käymme läpi sen mitä ehdimme.
Kerrotko ensin lapsuudestasi ja siitä mitkä olivat nuoruutesi päivät?
Olen syntynyt Loimaalla -76 -
ja käynyt siellä pientä kyläkoulua Peltoisten kylässä.
Vanhempani erosivat ja äiti aloitti uuden suhteen -
ja muutettiin Loimaan kuntaan.
Sitten tuli pikkuveli ja aika paljon vietin aikaa isovanhempienkin luona.
Siellä ei paljon rajoja ollut, että se oli aika rajatonta, se siellä eläminen.
Mopolla ajeltiin tiellä ja autolla 12-13 vanhana.
Sitten alkoholi tuli joskus ala-asteen viimeisellä luokalla kuvioihin.
Se oli ensin sellaista viikonloppu diskoa.
Sitten se alkoi pikkuhiljaa riistäytyä ja riistäytyä.
Sanoit, että se oli rajatonta.
Kun puhutaan, että pitäisi lapsilla olla rakkautta ja rajat.
Sinulla saattoi isän hylkäämisen kautta olla myös rakkaus rajallista.
Odottelin monta kertaa isää, että tulee hakemaan mummolaan.
Hänellä oli mustasukkainen puoliso, mikä ei hyväksynyt minua ollenkaan.
Ei oikeastaan päästänyt isääni töihinkään, se meni niin pitkälle.
Isän kaipuu oli valtava.
Nyt jälkeenpäin ollaan saatu olla yhdessä.
On sovittu ja pyydetty anteeksi. Kaikki on mennyttä ja unohdettu.
Silloin oli valtava kaipuu ja -
menettämisen pelko kaikesta muustakin on seurannut sieltä.
Entä kun ryyppääminen vei enemmän aikaa, -
niin millä tavalla koulunkäynnit ja tällaiset menivät?
Koulu meni aikalailla alamäkeen, jo siinä vaiheessa kun Peltoisten -
kyläkoulusta muutettiin uudelle paikkakunnalle.
Iso koulu, niin se alkoi siitä.
On ollut aina miellyttämisen halu, niin on tehnyt itsensä pelleksi porukassa.
Koulu meni aikalailla alamäkeen koko ajan.
Sinä etsit hyväksyntää ja sen takia piti vähän pelleilläkin.
Se vaje, mikä syntyi hylkäämisestä, -
se aikalailla vaikutti siihen, mitä sen jälkeen tuli.
Alkoholi sai yhä suurempaa roolia.
Kyllä ja jossain vaiheessa tuli kannabis vielä kuvioihin.
On vuoden jaksojakin etten käyttänyt alkoholia enkä kannabista.
Sitten se taas tuli, kun oli epäonnis- tunut parisuhde tai jotain muuta.
Hain turvan ja lohdun siitä vanhasta aina.
Ne haavat, mitä sinulle syntyi, mm. hylkäämishaavat, -
vaikuttivat sitten jatkossa parisuhdeyrityksiin, -
joita taisi olla useampiakin.
Sitten tapahtui jotain järkyttävää elämässäsi.
Juuri ehkä alkoholin ja huumeitten seurauksena.
Joo. Muutenkin elämä meni ihan solmuun.
Puhun nyt itsemurhayrityksestä ensin.
Äidin mies on siltainsinöörinä tai oli silloin.
Olin hänen alaisuudessaan töissä Lapinjoen sillalla.
Kun kaikki asiat olivat puuroutuneet niin ajattelin, -
että on helpompi päättää päivänsä. Ei jaksa enää taistella joka asiasta.
Ajoin auton sillan alle piiloon parkkiin ettei ulkopuolinen näe.
Laitoin letkun pakoputkesta autoon ja pakokaasut tulivat sinne.
Menin jo tajuttomaksi -
mutta havahduin siihen, kun siellä oli ensivastetta ja ambulanssi.
En muista oliko se palokunnan vai ambulanssin kuljettaja, joka sanoi, -
että on kiittäminen noita kahta miestä, -
jotka olivat kauempana parkissa farmariautolla.
Jälkeenpäin ymmärsin, että Jumala lähetti enkelinsä keskeyttämään.
Mikä noiden kahden miehen rooli oli? - He olivat soittaneet apua.
En tiedä ovat he avanneet ovenkin ja sammuttaneet auton.
Olin pölvästyneessä tilassa siinä. - Hälyttivät ambulanssin.
Niin. Sitten vietiin Raumalle sairaalaan -
ja sieltä Poriin, kun oli aikamoinen häkämyrkytys.
Se on ihan selvä, kun piilotit autosi. Sitä ei voinut nähdä kuin Jumala.
Aamen. - Et silloin ymmärtänyt, mistä oli kysymys, kun et ollut uskossa -
vai ajattelitko silloin jo, että olikohan tässä...?
Oli minulla sellainen... Olen aina uskonut Jumalaan -
mutta en ole elänyt sen mukaisesti.
Ehkä on jollain tapaa ollut Jumalan pelkoakin, -
kun on ajatellut, että pysyy tarpeeksi kaukana.
Tieto oli, että sen jälkeen on hyvä olla.
Tämän jälkeen, kuinka kauan meni aikaa, -
kun tapahtui vielä toinen järkyttävä juttu?
Siitä meni muutamia vuosia.
Oli yksi kaveri, joka lyöttäytyi aika lailla minun luokse.
Isä siitä varoitti monta kertaa, että pelottava ihminen, -
älä ole missään tekemisissä.
Minä en uskaltanut ja osannut, kun oli miellyttämisen tarve.
En osannutkaan sanoa, että älä tule. Sitten oltiin Loimaalla ravintolassa.
Monien vaiheitten kautta mentiin yhdelle lapsuuden vanhalle kaverille.
Parhaimpia ystäviä, mitä on ollut, koko elämän kulkenut mukana.
Se silmitön pahoinpitely alkoi jo siellä rivitalolla ja jatkui pitkin iltaa.
Lopulta se päättyi henkirikokseen, -
mistä minäkin sain tuomion, vaikka en ollut henkirikokseen osallisena.
Kun ajattelet näin jälkeenpäin sitä käräjäoikeuden läpikäyntiä, -
niin millä perusteella sinut tuomittiin?
Minulla oli veritahra vaatteissa -
ja olin ollut koko ajan mukana ja auttanut välillä.
Oli vielä sellainen, kun en tiennyt mihin se ilta voi johtaa, -
niin yritin suojella vähän kaikkia, myös tekijää ja uhria, -
että kaikki pääsisivät siitä vähällä.
Miksi se toinen, sinun mielestä tekijä, ei tullut tuomituksi?
Hän sai tuomion myös. - Myös samoin kuin sinä?
Hän sai vähän lievennettynä sen.
Ei tavallaan tiedetty kumpi teki, niin tuomittiin molemmat.
Tekninen todiste puhui hänen syyllisyyden puolesta.
Millaisen tuomion sinä sait? - Sain elinkautisen.
Sinä olet siitä nyt ollut 9 vuotta. - Joo.
9 vuotta. - Reilut 9 vuotta.
Elämässäsi tapahtui, niin kuin sanoit, -
että oli tällaisia, ei varsinaista avioliittoja mutta sen tapaisia, -
mutta ne eivät onnistuneet.
Kun lähestyi se aika, että tulit uskoon, niin tapahtui myöskin tällä alueella.
Kerro ensin miten sinä tulit uskoon vankilassa?
Ensin jouduin Saramäen vankilaan ja 2 vuotta olin siellä.
Se oli, voi sanoa, eräänlaista tyhjentämisaikaa varmaankin.
Saviastiasta, kaikesta siitä moskasta.
Se oli sellainen pakkopysähdys ja stoppi.
Sieltä hain Kylmäkoskelle.
Muistan, kun olin toripöytien hiontaporukan kanssa pajalla -
ja yksi alkoi haastamaan riitaa ja sanoi "Mennään pimeään nurkkaan".
Ajattelin, että lähden pois koko työliikkeeltä.
Pääsin ovelle, niin vankilapastori, Vesa Mäkelä, tuli vastaan.
Hän kutsui Alfa ryhmiin, menin sinne ja alkuun, -
kun luin Raamattua, niin se tuntui historiankirjalta.
Sitten yhtäkkiä tuli 'halleluja tunnelmat', kun Sana alkoi avautua.
Kaiken kaikkiaan kävin 3 Alfa ryhmää ja 3 kritoa.
Tämä muutti totaalisesti sinun elämäsi.
Joo. Vankilassakin aukesivat kaikki ovet kirjaimellisesti.
Miten sitten tämä nykyinen vaimosi kytkeytyy tähän?
Ei Kylmäkoskella vielä, Vilppulassa vasta.
Kerrotko siitä sitten.
Me tavattiin Kotisataman deittisivustolla.
Kirjoiteltiin, läheteltiin viestejä ja soiteltiin.
Sitten Minna pyysi lukemaan hänen todistuksensa.
Luin sen ja täytyin Pyhällä Hengellä heti. Hän oli samanlainen -
rikkinäinen ihminen ja käynyt oman vankilansa läpi elämässä.
Näen, että moni ihminen siviilissä voi olla paljon isommassa vankilassa.
Kun tulitte tänne studiolle, -
niin ajattelin, kun olin lukenut nämä paperit, -
että nämä eivät ole varmaan samoja ihmisiä.
Voi sanoa, että rakkaus ja kirkkaus oli teidän olemuksessa.
Tämä osoittaa, että olette nyt päässeet Jumalan kouluun ja
sillä tavalla menneet eteenpäin.
Olette jopa suunnitelleet, tai ette ole ainoastaan suunnitelleet -
vaan teillä on kotiseurakunta. - Joo.
Kerrotko siitä? - No, me muutettiin Ypäjälle.
Hain Ojoisten vankilaan ja olin siellä pari viikkoa.
Kun koko tuomio olisi ollut yhden hengen kopissa, -
niin se oli vähän liikaa. Hain takaisin Vilppulaan ja pääsin sinne.
Ypäjällä aloitettiin kotiseurakuntaa pitämään.
Se on "Sinun seurakuntasi" nimeltään, tuttavallinen kaikille.
Joka viikko ajelin Vilppulasta ja pidettiin siellä tilaisuutta.
Kun alkoi talvi tulemaan ja mietittiin, että 200 km on liian pitkä matka, -
niin vartijalta kysyin tietääkö hän halpoja vuokra-asuntoja.
Meillä oli tarkoitus ottaa yksiö Vilppulasta.
Hän vinkkasi toiselle vartijalle siitä ja antoi puhelinnumeron -
vilppulalaiselle, kenellä on aika paljon vuokra-asuntoja siellä.
Päädyttiin sitten sellaiseen...
Hän tarjosi ensin vanhaa kauppakiinteistöä, puurakenteista.
Aurausmerkit ovat näytelleet meidän yhteisellä matkalla suuntamerkkejä.
Rukoilin Herralta, että anna niitä, että tiedetään onko tämä oikein?
Vankilan puutarhalla avasin oven ja -
siellä on trukkilavallinen aurausmerkkejä.
Me vuokrattiin se talo ja meillä on kirpputori alakerrassa -
ja kotiseurakunta yläkerrassa.
Tämä on mielenkiintoista, en aiemmin tiennytkään.
Kun olet ollut 4 v. avovankilassa, niin mitä se käytännössä tarkoittaa?
Olet kuitenkin pystynyt seurakuntaa perustamaan ja -
pitämään myöskin kokouksia vaimosi kanssa.
Kuinka paljon sinulla on käytännössä vapaata?
Olet edelleen vankilassa, niin et voi olla niin sanotusti kotona.
Pääsen kerran viikossa kotiin.
Puoliso hakee Loimaalta ruoka-apua Hedlundeilta.
Minä tulen kotiin suurin piirtein neljän aikaan perjantaina ja jaetaan ruokaa.
Sitten pidetään kirppistä vähän aikaa auki ja pidetään kotikokous.
Yhdeksältä on paluu. Sitten on muut RP-lomat vielä päälle.
Siellä, kun olet avovankilassa, oleminen on kohtuullisen vapaata.
On. - Onko jotain työjuttuja? - Olen ollut vankilan puutarhalla töissä.
Sen jälkeen menin hautausmaalle ja tämä oli nyt neljäs kesä.
Pääsin sieltä aika lailla ennätysajassa siviilitöihin elinkautisvankinakin.
Jumala on kyllä siunannut koko ajan.
Kerroit, että sinulla oli muutama vuosi katkeruutta sydämessä siitä, -
että katsoit ettet ollut syyllinen.
Sitten olet pystynyt antamaan anteeksi ja nähnyt asian uudella tavalla.
Puolisolle sanoinkin, että pitää kiittää kaikkia, ketä siinä oli, -
ja ennen kaikkea Jumalaa. Oikeudenkäynnitkin olivat sellaisia, -
niin kuin ei olisi kukaan edes kuunnellut, mitä on itsellä sanottavaa.
2-3 vuotta oli katkeruutta mutta sen jälkeen vapauduin.
Nyt on elänyt jo kiitoksessa, että Jumala on pysäyttänyt tuolla tavalla.
Luulen, että pienempi tuomio ei olisi riittänyt.
Katsot, että siitä on vaikea päästä, kun on pahasti koukussa huumeisiin, -
rikolliseen elämään ja itsetuntokin oli hajalla.
Kerropa miten koet nyt?
Mitä Jeesus teki sinun ja vaimosi elämässä?
Minua ja vaimoa -
Hän koko ajan rakentaa ja eheyttää meiltä menneisyyden haavoja -
ja kaikkea tuskaa, mitä on ollut.
Joka päivä käydään sellaista Pyhän Hengen raamattukoulua.
Valtavaa muutosta tulee koko ajan.
Kun katsoo taaksepäin vaikka 2-3 kuukautta, -
niin huomaa mikä ero on tähän päivään.
Herralla on aikansa parantumisprosessissakin.
Onko sinulla jotain, tai varmasti on useitakin, Jumalan ihmeitä -
tai asioita missä koet, että Jumala on vienyt eteenpäin.
Puoliso on suurin ihme.
Oen valtavan kiitollinen siitä, että on tullut kaikki elämänmittaisetkin, -
vielä kun ei uskossakaan ollut, -
mutta sellaiset, voi varmaan sanoa rukoukseksikin, -
toivomukset puolisosta kiteytyvät kaikki tässä.
Miten ajattelet siitä, -
kun Jumala on saattanut kaksi vähän rikkinäistä yhteen.
Olette saaneet kasvaa Kristuksen rakkauden alla.
Mitäs jos toinen ei olisi kokenut näitä, -
niin saisitteko te ikään kuin kiinni toisistanne?
Jumalalle on kaikki mahdollista mutta tämä on helpottanut paljon prosessia.
Ymmärtää toista paljon enemmän silloin, -
kun Minnakin on käynyt tavallaan oman vankilansa.
Ei ole ollut Rikosseuraamuslaitoksen vankilassa mutta elämän vankiloissa.
Miten tällä hetkellä, niissä vankiloissa, missä olet ollut, -
miten paljon siellä on uskoontuloja vankeusaikana?
Kylmäkoskella oli paljon enemmän -
mutta siellä oli paljon myös hengellistä työtä.
Se on oikeastaan ainoita paikkoja, -
missä pääsee hengellisiin tilaisuuksiin kokoontumaan.
Vilppulassakin käy seurakuntia ja sieltä pääsee -
kerran viikossa ulkopuolelle seurakuntaan.
Siellä on hyvät mahdollisuudet mutta, kun se on paljon vapaampaa -
se ei välttämättä aja vankeja oikeaan suuntaan.
Juuri niin, alkaa taas maailma viettelemään. - Niin.
Miten toiset vangit -
suhtautuvat niihin, jotka ovat Jeesuksen omia?
Kyllä siinä on sillä lailla kunnioitus etten ole kokenut, -
että olisi ollut mitään sellaista. - Kiusaamista? - Ei.
Yleensä he melkein antavat olla ihan rauhassa.
Keskustellaan vähän siitä, mikä merkitys on -
kun sanoit, että ei ollut rajoja nuoruudessa.
Oli hylkäämistä ja muuta. Tänä päivänä puhutaan -
koulukiusaamisesta hyvin paljon. Miten sinä ajattelet?
Mitkä ovat niiden syynä, että on koulukiusaamista niin paljon?
Olen ollut välillä sitä mieltä, että pitäisi olla koulupuvut -
ja kaikilla tavallaan kouluissa sama lähtökohta.
Omasta nuoruudesta muistan, -
että kiusattiin, jos oli huonompia tai halvempia vaatteita.
Ainakin silloin, kun vanhemmat olivat eronneet, -
niin häpesin vanhempien eroa.
Aikuisena olen saanut tietää, että oli niitä muillakin.
Silloin kuvittelin, että kaikilla muilla on ehjät perheet.
Lapsi on aika herkkä juuri siinä suhteessa tällaisiin tölväisyihin, -
joita helposti tulee.
Sanoit, että nykyään suhde isään on rakentunut.
On. Isä oli monella perheleirillä mukana Vilppulassa.
Kylmäkoskelta käytiin alussa perheleireillä, perheellä on rakennus.
Kun olit huumemaailmassa, niin mainitsit, -
että olit tällaisella ostomatkalla Sörnäisissäkin.
Joo tai Helsingissä. - Helsingissä huumeita hakemassa.
Olen lukenut, että huumeita saa ihana vapaasti ja helposti.
Onko näin? - En oikein tiedä. - Tätä päivää?
Niin. Sen jälkeen on tullut sekin, että nykyään sitä on jo yläasteellakin.
Ei meidän aikana ollut.
Eikö se ole aika kauhea tilanne, kun sitä on tarjolla? - Joo.
Nyt on huolestuttanut se, että netin kautta on kaikki niin helppoa.
Tuleeko se sitten postin kautta vai miten?
Minä en tiedä siitä. Älypuhelimet eivät olleet vielä tulleet, -
kun jouduin tälle reissulle.
Tai sitten ne olivat juuri tulossa.
Itsellä ei ollut kokemusta kuin ensimmäisiltä Vilppulan lomilta.
Se maailma, tällainen huumeiden kauppa, se lienee aika raakaa peliä.
On ja itse koin, ettei siinä ketään toisia kunnioiteta.
Se on kylmää peliä.
Raha, ja kun ihminen on riippuvainen, -
niin riippuvainen, että on valmis vaikka varastelemaan.
Muistan erään hyvän kaverin, mikä oli jo ennen huume-elämääkin kaveri.
Hän sanoi minulle, kun mentiin nukkumaan minun asunnolle, -
että piilota rahasi.
"Vaikka olet kuinka hyvä kaveri, varastan ne kuitenkin yön aikana".
Oli sillä tavalla reilu, että kertoi ja varoitti etukäteen.
Se on valtavan nopeasti kasvanut tämä huumeiden käyttö.
Jopa puhutaan tällaisten lievien sallimisestakin.
Jos annat pikkusormen, niin eikö se vie koko käden. - Kyllä se pikkuhiljaa.
Pitää olla vahvempaa ja vahvempaa. - Ei minulla ollut sitä.
Se kuitenkin passivoittaa koko elämän ja tekee aika tunneköyhäksikin.
Sitä vain kuvittelee, että pystyy vielä hoitamaan ja tekemään jotain asioita.
Täytyy sanoa, että isä on ollut tyytyväinen, että olen vankilassa.
Silloin alkuun ainakin. Hänellä oli, samoin kuin veljellä, -
kova murhe minusta, että missä minä menen.
Millaisia unelmia sinulla ja vaimollasi on tulevaisuudesta, -
kun teillä on suuri halu kertoa Jeesuksesta?
En tiedä. Me luotetaan Jumalaan.
Olette valmiit toteuttamaan, mitä Pyhä Henki sanoo. - Aamen.
Kyllä se on näin ja sanoit vielä sellaisen tuossa ennen ohjelmaa, -
että jos joku olisi nuoruutesi päivinä tullut kertomaan Jeesuksesta -
ns. evankelioinut siellä missä liikuit. Olisit varmaan tullut uskoon aiemmin.
Varmaan, kun olisi nähnyt ihmisten välisenkin rakkauden, -
mikä tulee Jumalasta ja välittämisen.
Ei ole paljon tullut ketään vastaan.
Se on ollut sydämellä ja huolenaiheena.
Tänä päivänäkään, uskoontuloni jälkeen, ei tule Herra esiin tuolla, -
missä jumalattomat ihmiset ovat. Sinnehän ilosanomaa pitäisi viedä.
Mutta sinulla ja vaimollasi on nyt selkeä halu. - On.
Kotiseurakunta on yksi, kukaties tulevaisuuden seurakuntamalli, -
jossa kynnys on matala.
Sen takia, kun meillä on vielä kirpputori siinä ja ruoka-apu.
Se puhuu puolestaan.
Nyt Kari, voisit... - Tero. -Anteeksi Tero.
Voisit kertoa katsojille, mitä sinun sydämelläsi on -
kertoa näistä asioista, ole hyvä. - Kiitos.
On tilanteesi mikä hyvänsä, olet vankilassa tai elämän vankilassa -
tai missä hyvänsä, niin pyydä Herraa elämääsi.
Usko, että saat syntisi anteeksi.
Ota Herra oman elämäsi Herraksi ja anna elämäsi Jeesukselle.
Myös pyytäisin, että seurakunnatkin jalkautuisivat ulos -
ihmisten sekaan viemään ilosanomaa, aamen.
Kyllä tämä nimenomaan, että ihmiset saisivat kuulla -
siellä missä he liikkuvat.
Sinne pitää mennä ja tietysti varmasti teilläkin säännöllinen rukous -
on se avain, joka avaa vihollisen linnakkeita pois. - Aamen.
Kiitos Tero, että olit tässä tämän vajaa puoli tuntia.
Rukoillaan sitä, että saisit mahdollisimman pian vapauttavan -
päätöksen ja pääsisit seurakuntatyötä vaimosi kanssa tekemään.
Kertomaan Jeesuksesta, kuinka hyvä Hän on. - Aamen.
Siunausta teille ja kiitos tästä käynnistä. - Kiitoksia ja siunausta.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola