Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Olen Martti Ojares ja tänään vieraanani on Harri Joki.
Tervetuloa Harri. - Kiitos.
Sinä, Harri, olet katsojillemme tuttu niistä yli 40 ohjelmasta.
Paljonko oletkaan tehnyt näitä "Vain yksi tie" ohjelmia, -
joissa on hyvin paljon todistuksia siitä, mitä Jumala tekee.
Nyt keskustelemme kanssasi, kuka on Harri Joki?
Ihan aluksi millaiseen perheeseen synnyit -
ja millaiset ensimmäiset 5 vuotta olivat elämässäsi?
Aika perussuomalainen perhe. Minulla on 2 v. nuorempi sisko, isä ja äiti.
Oli hyvä, rakastava koti.
Alussa, kun olin noin 4-vuotias, vanhemmat olivat kauppa-alalla.
Kauppa, jota äiti ja isä piti, meni konkurssiin.
Ainoa mikä jäi jäljelle oli potkukelkka, -
minkä päällä istuin konkurssihuutokaupan ajan.
Sitä ei huomattu myydä.
Oltiin aika paljaalla mutta vanhemmat pääsivät siitä hyvin.
Se oli vanhemmille vaikeaa aikaa mutta itselle se oli seikkailu.
Ensimmäinen majapaikka oli isän veljen -
takapihalla teltassa joitakin päiviä. Sitten toisen veljen kesämökillä.
Äiti kävi mopolla Tampereella Nokialta töissä.
Me lapset istuimme ikkunan ääressä, koska äiti tulee kotiin.
Neljän vuoden ikäisenä lapsi on aika utelias ja kiinnostunut.
Kun vanhemmat ovat lähellä ja on turvallista, -
niin sama se on missä ollaan.
Se oli itselle seikkailua mutta vanhemmille varmaan vaikeaa.
Millä tavalla ohjautui elämäsi 4-vuotiaasta eteenpäin?
Aika paljon me muutettiin eri paikasta toiseen.
Isä etsi aina isompaa ja parempaa asuntoa.
Kaikenlaisia vaihtelevia paikkoja. Eri puolilla, -
lähinnä Tampereen seudulla mutta muuallakin asunut lapsuuteni.
Pidän itseäni ihan tamperelaisena. - Olivatko uskonasiat -
läheisiä vanhemmille vai olivatko he tavallisia suomalaisia?
Siinä asiassa he olivat tavallisia suomalaisia.
Itseäni hengelliset asia puhuttelivat, pientä lasta ja poikaa.
Kävin pyhäkoulussa. Noin 7-vuotiaana keräsin merkkejä. Ne oli tärkeitä.
En muista pyhäkoulusta paljon mutta oli erilaisia merkkejä, mitä sai.
Vähän vanhempana siskoni meni pelastusarmeijaan Tampereella, -
Tampereen keskusosasto. Minä menin perässä.
Se oli hyvin voimakas aika. Olin noin 12-13-vuotias.
Hengelliset asiat alkoivat puhuttelemaan voimakkaasti.
Muistan yhden kokouksen. Soitin torvea torvisoittokunnassa -
pelastusarmeijassa, alttotorvea ja oli kokous, jossa oli herätyspuhuja.
En muista oliko mies vai nainen. En muista, mitä hän puhui -
mutta tärisin penkissä, -
koska puhe kosketti voimakkaasti pienen pojan sielunmaailmaa.
Kun lopuksi esitettiin alttarikutsu, -
niin menin sinne niin sanottuun katumuspenkkiin polvilleni.
Rukoilin siellä torvisoittokunnan johtajan Viljo Seliverstovin rinnalla.
Se oli tapahtuma, joka laittoi merkin loppuelämääni -
vaikka sen jälkeen oikeastaan kaikki meni kauemmaksi Jumalasta.
Kauemmaksi uskonasioista mutta Jumala muisti polvistumisen -
vaikka minä unohdin sen.
Se oli eräällä tavalla sinulle siemenen kylvöaikaa, -
joka oli pitkään vähän latenttina mutta tuli aikanaan esiin. - Kyllä.
Musiikki oli elämääsi mutta eri muodossa kuin torvensoittajana.
Sinusta tuli ravintoloitten tiskijukka suomeksi.
Musiikki oli minulle todella tärkeä.
Se täytti elämäni kokonaan, tuosta sanotaanko vajaa parikymppisestä.
Ostin äänilevyjä ihan järjettömästi. Minulla oli aikoinaan Suomen suurin -
yksityinen äänilevykokoelma. Noin 45000 levyä.
Yleisradiolla varmaan suurempi mutta yksityinen.
Keräsin niitä maanisesti ja se oli minun Jumala lainausmerkeissä.
Oliko kaikkia vai tiettyjä musiikkityylejä?
Keräsin kaikenlaista, olin kiinnostunut listamusiikista mikä menestyi.
Amerikkalaista, suomalaista, kaikkea.
Yleensä se oli laidasta laitaan ja keräsin sitä hullun lailla.
Siitähän oli varmasti hyötyä sinun ammatissa.
Soitin ravintoloissa levyjä, -
ja Tampereella oli paikallisradio 957 aikoinaan.
Se on eri 957, mikä on tänä päivänä. Kuitenkin olin mukana lähes 10 v.
Soitin siellä ohjelmissa, juonsin niitä ja sitten soitin musiikkia ohjelmissa.
Ovatko tapahtumat muuttuneet tai tämä rooli missä olit?
Onko se samanlainen kuin sinun aikana?
Ehkä edelleen, en ole tarkkaan seurannut genreä, että mitä tapahtuu.
Siihen aikaan tuli miksaaminen.
Levyt ravintoloissa miksattiin yhteen, oli se mitä tehtiin paljon.
Radiossa tietysti juonnettiin ohjelmia. Se oli erilaista.
Mennään sinun historian kannalta merkittäviin asioihin.
Jumala otti sinun kylvösi käyttöönsä.
Siinä oli vielä monta eri vaihetta ennen kuin se realisoitui.
Mennään -90-luvun puoliväliin. Mitä kaikkea alkoi tapahtumaan?
Se, mitä nyt on nähtävissä, alkoi saada konkreettisia muotoja.
Sanotaan, että vaikein evankelioitava ryhmä on ihmiset, -
jotka ovat materialistisia nautiskeli- joita, joilla menee kovaa elämässä.
Harrastaa tekniikkaa, musiikkia ja tapahtumia. Minä olin juuri sellainen.
Minulla ei ollut aikaa pysähtyä miettimään hengellistä.
Ne olivat taka-alalla, koska olin saanut lapsena pistoksen.
Ne olivat sellainen hyvä asia mutta ei sen enempää.
Sitten tapasin kerran viehättävän -
nuoren naisen ja osoittautui, että hän on uskova tyttö.
Hän oli aika pidättyväinen mutta halusi kertoa evankeliumia.
Hän toi minulle kirjallisuutta ja pyysi eri tilaisuuksiin.
Sanoin, että minulla ei ole aikaa, minulla on bisnekset.
Olin ravintolan omistaja silloin, yksi pääomistajista isossa ravintolassa.
Radiossa töissä, järjestin nuorisodiskoja ja reivejä, -
isoja nuorisotapahtumia, konsertteja.
Se oli elämääni ja pyöritin sitä koko ajan. Sanoin, että en ehdi.
Hän hermostui ja suuttui ja lähti ovet paukkuen menemään.
Olen jälkeenpäin sanonut, -
että usein, kun me luovutetaan, niin Jumala alkaa toimia.
Hän luovutti, että toivoton tapaus.
Jumala alkoi toimia niin, että halusin ottaa selvää asioista.
Aloin käydä hengellisissä tilaisuuksissa hänen tietämättään.
Kansanlähetyksen illat Vanhassa kirkossa -
Tampereen keskustorilla pysäyttivät minut.
Hannu Uusmies, upseeri, joka tuli -
uskoon, kun hänen lapsensa päälle peruutti auto.
Matias poika 5-vuotiaana kuoli.
Se pysäytti upseerin ja hänen julistuksensa pysäytti minut.
En tullut Kansanlähetyksen illassa uskoon mutta olen kiitollinen -
Hannu Uusmiehelle hänen puheilleen, mitä hän piti.
Se lopulta päätyi siihen, että yhtenä iltana -
ravintolassa, missä olin omistaja. Oli keskiviikko ilta, listailta.
Yksi entinen DJ-kaverini, Charles, tuli moikkaamaan ravintolaan.
Hengelliset asiat olivat tulleet minulle yhtäkkiä tärkeiksi.
Olin käynyt tilaisuuksissa ja luin jopa Uutta Testamenttia vähän.
Aloin puhumaan hänelle hengellisiä asioita.
Hän häiriintyi, vaivautui siitä.
Hän sanoi minulle yhtäkkiä sanat, että mistä sinä tiedät, että olet uskossa?
Se on ollut jälkeenpäin todella hyvä kysymys, koska en tiennyt.
Menin hiljaiseksi, en osannut vastata.
Sinä iltana Jumalan Pyhä Henki vei minut syntisen paikalle.
Tulin syntiseksi, olin rikkonut Jumalan Sanaa vastaan monissa asioissa.
En ollut tehnyt Hänen tahtoaan.
Toiseksi, olin aina uskonut Jumalaan -
mutta Kansanlähetyksen illoissa kuulin, että Jeesus on tie Jumalan luo.
Ei riitä, että uskot Jumalaan, monet maailmassa uskovat.
Jeesus, Hän on se, joka pelastaa meidät.
Sinä iltana, kun valomerkki tuli -
3.30 illalla, niin polvistuin tiskijukan kopissa.
Itkin siellä ja rukoilin, että Jeesus armahda minua.
Tule elämääni, pelasta, anna syntini anteeksi.
En tarkalleen sanoja muista, koska se oli spontaani tapahtuma.
En ajatellut, että voisin kertoa jollekin.
Se oli hyvin voimakas tilanne. Kun nousin, oli todella kevyt olo.
Koin, että Jeesus on armahtanut.
Olen saanut syntini anteeksi. Oikeas- taan leijuin ravintolasalin poikki.
Mieleeni on jäänyt, että ravintolassa viimeiset asiakkaat kiroilevat kovasti.
Tai puhuu mitä puhuu, huutelevat toisilleen ja muuta.
En ollut sitä huomioinut mutta kun ihmiset kiroilivat, -
niin minua otti se hirveästi korvaan.
Hämmästyin, että miksi noin voimakkaasti mutta tajusin, -
että Jumalan Pyhä Henki alkoi tehdä omaa työtään sisimmässäni.
Se mikä oli ennen normaalia, ei ollutkaan enää normaalia.
Sen jälkeen elämäni muuttui hämmästyttävästi.
Ei niin, että seurakunnassa olisi sanottu, mistä luopua ja mitä tehdä.
Jumalan Pyhä Henki johdatti niin, että esim. myin osuuteni ravintolasta.
Myin ja lopetin nuorisodiskot, mitä olin pitänyt vuosia.
Myin äänilevykokoelman, joka oli minun "Jumala."
Se ei ollut sen jälkeen. Ennen en voinut kuvitella luopuvani levyistä.
Ne olivat minun turva, millä saatoin pullistella, on Suomen suurin.
Nyt jälkeenpäin voin sanoa, että oli, mutta sen merkitys hävisi.
Ei ollut enää merkitystä. Elämäni muuttui kokonaan hiljalleen, -
ei yhdessä päivässä mutta kuitenkin.
Ne mitkä ennen olivat tärkeitä, eivät olleet tärkeitä.
Yhtäkkiä Jumala avasi alueita, mistä ajattelin etten ikinä koske tuollaisiin.
Sinä kerroit aikaisemmin, miten tyttöystäväsi vähän paukutti ovea, -
että lähtee pois. Kun kerroit tämän niin -
oliko tyttöystävä pois etäällä vai tapasitko häntä sinä aikana.
Tapasimme, oli pitkä jakso, joka kesti melkein 7 vuotta.
Noin 7 vuotta olimme välillä yhdessä, välillä erillään.
Sinä aikana Jumala koulutti molempia.
Halusimme odottaa Jumalan aikaa, opimme kärsivällisyyttä.
Opittiin myös se, että miten pitää toimia yhdessä.
Ihme tapahtui, että menimme naimisiin sitten.
Sitten tuli ensimmäinen merkittävä lääketieteellinen pulma.
Kun menee naimisiin, on aika usein luonnollista, että odotetaan lapsia.
Tämä olikin teillä pieni pulma. - Nykypäivänä se on hyvinkin yleistä.
Meillä oli niin, että kun menimme naimisiin toivoimme lasta.
Se oli meille tärkeää, haluttiin, että olisi lapsia.
Vaimolla oli endometrioosi, joka oli laajalle levinnyt.
Lääkäri sanoi, että näyttää siltä ettemme saa ollenkaan lasta.
Vaimo tuli lääkäristä kotiin, avasi Raamatun ja siinä oli Hannan kohta.
Jumala teki ihmeen, että meille tuli yksi lapsi, -
sitten toinen lapsi, kolmas lapsi, -
tuli neljäs, viides ja sitten kuudes lapsi.
Lumina, joka on isän silmäterä, vasta 3-vuotias.
Tulivatko ne kahden vuoden välein? - Aika tiiviisti, vaihteli aina.
Kuitenkin. - Noin pari vuotta yleensä.
Tämä vaan osoitti sen, että Jumala voi.
Kyllä. Se oli meille suuri rukousvastaus ja ihme.
Meillä on nyt kuusi ihanaa lasta.
Tässä yhteydessä sinä hankit itsellesi ammatin rakennuspuolelta.
Mietin, että mikä minusta tulisi isona, -
koska olin satsannut koko elämäni viihdepuoleen.
Mitä minä tekisin? Niin hakeuduin rakennusalalle.
Ylioppilaana pääsin rakennusalan perustutkinnon läpi parissa vuodessa.
En mennyt aikuiskoulutuspuolelle vaan 16-vuotiaitten poikien keskelle -
opiskelemaan ja osasta heitä tuli ystäviä sinä aikana.
Sinä olet tällä hetkellä tai viime vuosina tehnyt sitä rinnalla -
mutta on tullut mediatyö ja musiikki.
Nimenomaan musiikki ja mediatyö yhdessä vaimosi kanssa.
Kyllä. Mietin sitä, että elämäni on aika monitahoista.
Teen monia asioita, joita haluan tehdä täysillä. On rakennusjuttu, -
ja sitten tehdään TV- ohjelmia ja musiikkia vaimon kanssa.
Vaimo säveltää ja sanoittaa. Sekin on Jumalan ihme, -
miten Mia saa kappaleita. Hän saattaa kävellä ulkona, -
olla saunassa, missä vain ja yhtäkkiä tulee jokin melodia tai sanat mieleen.
Siitä tehdään kappale ja minä yritän työstää sen valmiiksi kappaleeksi.
Se on minun tehtävä. Meillä on TV, musiikki ja -
tietysti perheen pyörittäminen on oma juttunsa, kun on 6 lasta.
Sitten olemme vankilatyössä.
Tämä on kysymys siitä, että kun tuli TV-työ -
niin miten sinä sait siihen ajatuksen.
Sitten nimenomaan se ohjautui hyvin paljon sellaisiin paikkoihin, -
jotka eivät ole ns. sosiaalisysteemissä korkealla.
Vangit ja sellaiset, jotka tarvitsevat monenlaista apua.
Ihmettelin aikoinaan, että miten Juma- la on tehnyt ihmeen sydämessäni, -
että kiinnostun aiheesta, joka mielestäni ei kuulu minulle ollenkaan.
En ole normaali vankilatyöntekijän tyylinen, jolla on iso vankilatausta.
Sen kautta innostuu vaan minulle ei ollut minkäänlaista kosketuspintaa.
Aika pian, kun olin tullut uskoon huomasin, että rukoilin mielessäni -
vähäosaisten, alkoholistien tai narkkareitten puolesta.
Menin jopa heidän luokseen ja puhuin heille ja majoitin jopa kotiini.
Asuin silloin yksin vielä. Luonani asui yksi alkoholisti noin 4 kk.
Se meni ihan pieleen, tunnustan mutta opin sinä aikana.
Se oli minulle korkeakoulu. Näin mitä se elämä voi pahimmillaan olla.
Mitä väkivaltaa, korvikkeita, kaikkea sekamelskaa.
Tulen kotiin ja huomaan, että on sammuneita ihmisiä ympäriinsä.
Kaveri oli tuonut mukanaan. Minua sanottiin Manuksi.
Hän sanoi, että Manu kerro näille Jeesuksesta.
Hän on kuollut, joka asui luonani.
Hän opetti minulle, myi omaisuuttani kadulla ja muuta.
Opin sitä kautta lujuutta myös.
Oli rakkautta häntä kohtaan mutta ei lujuutta, annoin asioitten mennä.
Se oli ihan hyvä korkeakoulu nähdä millaista elämä voi olla -
tällaisten ihmisten kanssa.
Kun käytiin vankiloissa, nyt on 16 v. käyty Kylmäkosken vankilassa.
Muissakin mutta erityisesti Kylmäkoskella.
Kuvasimme todistuksia, kun vanki oli tullut uskoon ja elämä oli muuttunut.
Oli hämmästyttävää, kuinka se oli muuttunut.
Haluaisin lukea yhden kohdan. - Ole hyvä.
Olen itse kirjoittanut tämän muistiin, kosta tämä on mielestäni hyvä.
Tämä on siis 1800-luvulla.
1893 ja Viipurissa Kansainvälinen vankienhoitokonferenssi.
Siellä oli puhumassa Mathilda Wrede yksi Suomen vankilatyön pioneereista.
Hän sanoi konferenssissa näin.
"On vain yksi keino, joka voi uudistaa vangin, parantumattomana pidetynkin.
Se on Jumalan voima.
Lait eivät voi muuttaa vangin sydäntä mutta Jumala voi."
Tämä on yksi minulle tärkeä asia.
Näen, että Jumala voi tehdä mahdottomasta mahdollisen.
Tapaus, josta kaikki sanovat ettei tule mitään.
Esim. Jani Sulkunen, josta tein yhden ohjelman.
Hän oli vankimielisairaalassa. Täysin sekaisin -
ja psykiatri sanoi, että sinulla ei ole mitään toivoa.
Hän ei voi auttaa. Olet toivoton tapaus.
Kun tein juttua, niin hän tuli uskoon vankilamielisairaalan jälkeen.
En voisi kuvitella, että hän on ollut vankilassa.
On monta lasta, naimisissa, hyvinkin selkeä ja täysjärkinen ihminen.
Siellä oli toivoton, yritti itsemurhaa.
Hyppäsi korkealta sillalta Jyväskylässä ja jäi henkiin, -
Jumalan ihme sekin.
Hän voi olla nyt Jumalan todistaja.
Näissä ohjelmissa on todella hyvin monenlaisia tapauksia.
Hyvinkin ihmismielelle käsittämättömiä.
Nouseeko mieleen näistä monista vaihtoehdoista joitakin esimerkkejä.
Janin tapaus oli puhutteleva. Myös Antti Sainio, vanha mies yli 90 v.
Hän yritti räjäyttää itsensä dynamiitilla ja jäi henkiin.
Oli ruumishuoneella ja siellä yhtäkkiä, kun luultiin kuolleeksi -
alkoi liikkumaan, nousi ylös ja hoitajat pelästyivät, että mitä tapahtuu?
Hän tuli uskoon ja on tehnyt vankilatyötä vuosia.
Esim. teki vaikutuksen Late Johanssoniin omalla työllään.
Hän yli 80-vuotiaana, nyt yli 90 v, kävi vankiloissa todisti siellä.
Oli 80-vuotis syntymäpäivänään vankilassa kertomassa.
Kun näitä eri tapauksia näkee ja kokee,
niin ei voi muuta kun ihmetellä, että meillä on näin suuri Jumala.
Miksi ihmiset eivät halua tarttua siihen? Mitä sinä ajattelet näistä?
En ikinä olisi voinut kuvitella silloin joskus DJ-aikoina, -
että voisin olla mukana jossain tällaisessa.
Se on niin ihmeellistä, kun Jumala on muuttanut elämän asenteet, -
sydämen, kiinnostuksen kohteet, antanut perheen, ihanan vaimon.
Tänäkin aamuna rukoilin ja kiitin Jumalaa siitä, -
että miten tällaisestakin kurjasta -
ottanut kiinni ja nostanut tällä tavalla.
Vaikka olin ulkoisesti siivosyntinen -
mutta Jumala näytti sen, että tarvitsen Jeesusta.
Hän on minulle kaiken pohja ja turva.
Sinä olet hyvin innovatiivinen, -
myöskin monenlaista uutta olet saanut aikaan.
Onko sinulla jotain erityisiä unelmia -
mitä odotat vielä elämältä Jumalan elopellolla?
Äkkiä tulee mieleen, että meillä on 6 lasta.
Osa näistä on musikaalisia ehkä musikaalisempia kuin itse.
Jotenkin olisi kivaa, jos saisi innostumaan vaimon ja lapset.
Voitaisiin yhdessä viedä evankeliumia ja Sanaa eteenpäin.
Vaimon kanssa olemme tehneet paljon mutta jos lapset saisi mukaan.
He soittavat ja laulavat kotona hengellisiä kappaleita usein.
Tarvitaan juuri lapsille ja nuorille paljon esikuvia.
Juuri tällaiset olisivat hyviä esikuvia.
Aidosta sydämestä tuo esiin musiikin kautta sitä iloa, mikä uskovilla on.
Kyllä. - Nyt on lapset jätetty jollain tavalla vähän oman onnensa nojaan.
Ne arvot mitä tänä päivänä annetaan lapsille ja koululaisille, -
ovat sellaisia ettemme tiedä mihin ne johtavat.
Toinen mihin haluamme vaimon kanssa satsata, -
kannustaa uskovia aviopareja yhdessä toimimaan.
Tekemään työtä yhdessä, viemään evankeliumia.
Siihen on harjaannuttu ja halutaan tehdä Mian kanssa.
Se on ollut suuri ilon aihe, että yhdessä.
Tämä on vähän erikoista, että olen yksinäni tässä.
Tuntuu siltä, että avioliittoa on tapana kritisoida.
On tullut kaikennäköisiä muita arvoasetelmia.
Uskon, että tässä ajassa Jumala käyttää juuri aviopareja ja perheitä.
Teillä on varmasti työtä, kun siinä kuljette. - Kyllä.
Nyt alkaa olla se aika, että pyytäisin sanomaan katsojille -
mitä Herra antaa sanottavaksesi, ole hyvä.
Tuli mieleen, että tätäkin voi katsoa ihminen, joka on uskonnollinen.
Ihminen, joka pitää hengellisiä asioita hyvänä.
Uskoo Jumalaan mutta haluan sanoa, että tärkeää on uudesti syntyä.
Jeesus tulee asumaan sisimpään Pyhän Hengen kautta.
Jos olet uskonnollinen, niin voit rukoilla.
Jos Pyhä Henki näyttää, että olet syntinen, niin voit rukoilla, -
että Jeesus antaa synnit anteeksi.
Armahtaa, tulee elämään ja sen Herraksi.
Ei vaan, että on yksi osa vaan että Hän on sinun pomo.
Voit rukoilla, että Jeesus anna minulle syntini anteeksi.
Tule elämäni Herraksi. Anna minulle uusi elämä.
Johdata minua eteenpäin. Jeesuksen nimessä, aamen.
Kiitos Harri näistä sanoista katsojille.
Kiitos siitä, mitä teet tällä hetkellä -
yhdessä vaimosi kanssa ja myöhemmin perheesi kanssa.
Tuot esiin Jumalan ihmeitä, kun kierrät vankiloissa, tapaat -
siellä hyvin lyhyen aikaa vangin, jolle kerrot Jeesuksesta.
Sinun täytyy olla nopea ja vain Jumala antaa sen kyvyn lyhyesti kertoa, -
kuka Jeesus on. Tällaisia asioita sinulle on tullut ja tulee jatkossa.
Iloitsen siitä, että olet antanut perheesi kanssa elämäsi Jeesukselle.
Kiitos - Kiitos. - Herra siunatkoon teitä.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola