Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Olen Martti Ojares ja vieraanani tänään on Harri Hirvonen.
Tervetuloa Harri. - Kiitos.
Tulit Joensuusta, jossa olet syntynyt ja elämäsi viettänyt valtaosaltaan.
Tosin on työmatkoja Helsingissäkin paljon.
Käydäänkö hiukan sinun nuoruuttasi läpi, -
aikaa ennen kuin työelämän aloitit?
Olen joensuulainen, syntyisin Joensuusta.
Vanhemmat perustivat -62 yrityksen.
Olen ollut yrittäjäperheen jäsen sieltä lähtien.
Siirryin yritykseen mukaan -60-luvun loppupuolella.
-70-luvun alkupuolella yrittäjäksi.
Meillä oli perheyhtiö.
Yritys, joka oli kommandiittiyhtiö koko ajan.
Siitä sitten menin silloin -70 naimisiin.
Meille syntyi 2 ihanaa poikaa.
Elämä meni eteenpäin.
Se oli sitä hurjaa kasvuaikaa koko -80-luku Suomessa yritysmaailmassa.
Mikä oli tämä toimiala?
Sisustusliike Joensuussa ja myöhemmin Savonlinnassa.
Teitte työtä sitten aina Helsinkiä myöten.
Kyllä. Siinä vaiheessa se oli pääasiallisesti Joensuussa.
Meillä oli myös kiinnityspuoli hyvin voimakasta.
Sitten myöhemmin alettiin tekemään kiinnitystyötä Helsingissä.
Koko -80-luku ja -70-luku oli kiinnitys- ja yritystoiminta -
pääasiallisesti Joensuussa. - Mitä se kiinnitys tarkoittaa?
Lattianpäällystetöitä, maalaus ja sisustustöitä.
Oliko koti kristitty? - Koti ei ollut kristitty koti.
Meillä ei puhuttu uskonasioista.
Se oli työtä, liike-elämän haasteet olivat.
Suomessa -70 ja -80 luvut olivat yritysmaailmassa aika kasvujohtoista.
Se oli erittäin voimakasta. Meilläkin kasvoi firma.
Sielläkin oli jo sitten suuretkin määrät työvoimaa.
Monia kymmeniä henkilöitä töissä.
Siinä tapahtui jyrkkä muutos -90-luvun alussa, kun tuli lama.
Pari devalvaatiota ja monet tukehtuivat valuuttalainoihin -
ja kaikkiin tällaisiin. Miten sinun yrityksellesi kävi?
Meillä todella kävi niin, että -90 rakennettiin lisärakennushalli.
Alkuvaiheessa alettiin myymään sitä, -
koska emme tarvinneet niin isoa tilaa, mitä lisää rakennettiin.
Kaikki ammattimiehet olivat sitä mieltä, että sitä ei kannata lähteä -
vielä myymään eteenpäin, koska se on paljon helpompi myydä.
Mutta -90 alkoi lama näkymään erittäin voimakkaasti Joensuussakin.
Samana vuonna rakennettiin omakotitalo, -
jonne muutettiin marraskuussa -
ja siitä se lähti oikeastaan jyrkästi alaspäin.
Vaimo sairastui toisella kertaa, kun olimme saunassa.
Vaimo putosi eräällä tavalla täysin syliin, ei pysynyt ollenkaan pystyssä.
Siitä se alamäki lähti ja konkurssi tuli seuraavana vuonna.
Valuuttaluotot oli meilläkin, koska oli juuri rakennettu lisärakennus.
Muistan sen, kun valuuttakauppiaat kävivät -80-90-luvun vaihteessa.
Saksasta sai kansainvälistä rahaa noin 5 prosenttiin.
Suomessa oli 16-18 % kotimainen laina.
Laskettiin, että jos 3-4 vuottakin saadaan hyötyä, -
niin se maksaa riskin, mikä siihen liittyy.
Mutta näinpä ei käynyt vaan tuli kuin salama kirkkaalta taivaalta -
talouden maailmanlaajuinen alamäki.
Sama meillä kävi, että yhtenä yönä -
tuli lisää velkaa noin miljoona markkaa.
Joensuussakaan pankin johtajat eivät uskoneet siihen, -
että voi niin nopeasti tapahtua.
Muistaakseni valtiovallan ja Suomen pankin taholta sanottiin, -
että devalvaatiota ei tule.
Niitä tuli ei vain yksi, tuli kaksi. Yhteensä taisi olla 30-40 %. - Kyllä.
Se oli aivan hirveää.
Olet seurannut yrittäjänä ja tiedät kollegoita paljon.
Mitä niinä vuosina alkoi tapahtua?
Meillä oikeastaan kaikista pahiten iski -91 se lama.
Pikkuisen myöhässä, mitä oli pääkau- punkiseudulla tai Etelä-Suomessa.
-91 todella tuli jyrkkä myynnin pudotus.
Kaiken yhteisvaikutuksena alkoi tapahtumaan niin paljon.
Tietysti henkilökohtaisesti oli vaimon sairastuminen vuoden vaihteessa.
Hän oli melkein 4 kk sairaalahoidossa.
Ei saatu selville, mikä vaimoa vaivaa, -
koska ei pystynyt ollenkaan olemaan pystyssä.
Pikkusenkin nousi ylös, niin alkoi oksentamaan.
Siirrettiin kotihoitoon ja siinä tuskassa, mitä oli yrityksen kanssa, -
yritettiin sitä, miten päästäisiin eteenpäin siinä asiassa.
Myös kotona oli hirmuinen kipu, kuinka tulee vaimon kohtalo olemaan.
Juuri silloin olisit tarvinnut vaimoa kaikkein eniten rinnalla kestämään -
sen valtavan paineen, mikä tuli konkursseista. - Kyllä.
Se, että meillä oli perheyritys.
Siinä oli sisko ja veli, joista oli erittäin iso apu.
Voitiin yhdessä keskustella.
Se, kun oli oli henkilökuntaa, häpeä oli yksi.
Kohtaaminen oli vaikeata henkilö- kunnan kanssa vaikka yritys oli vielä.
Kerroit, että tällaisissa asioissa tapahtui -
paljon sellaista, mikä ei tullut päivänvaloon.
Kyllähän siellä on paljonkin sellaisia asioita, -
mitä ei aina halua muistellakaan hirveän voimakkaasti.
Viime aikoina ne ovat tulleet erittäin voimakkaasti.
Esim. silloin, kun asetimme firman konkurssiin.
Selkämme takana oli tehty työtä, joka perustui vanhaan lakiin.
Meitä oli ajettu konkurssin mutta pan- kissa sain tietää olemmeko tietoisia, -
että selän takana on tehty näin.
3.7. asetettiin Joensuun yritykset konkurssiin -
ja 4.7. Savonlinnan yritys.
Oliko myöskin, että pankkien taholta varmistettiin heidän saatavansa?
Pankki oli koko ajan meillä mukana.
Ei verottaja eikä pankit kaataneet vaan se tehtiin ulkopuoliselta taholta.
Haluttiin kaapata meidän firma.
Pyrittiin siihen, että sen saa puoli ilmaiseksi. - Kyllä.
Varastoarvoksi oli arvioitu 1/5 osa todellisesta arvosta, -
mitä saatiin konkurssimyynnissä.
Käytettiin tilannetta härskisti hyväksi. - Kyllä.
Sinä et siihen aikaan, kun tämä tapahtui, ollut uskossa.
En mutta siinä vaiheessa, kun alkoivat vaikeudet tulemaan -
niin Raamattu oli se, mitä on monta kertaa jälkikäteen... -
Meillä kävi Jehovan todistajia kaksi, joiden kanssa luettiin Raamattua.
Henkilökohtaisesti vaimo itki.
Meillä on rantasauna ja siellä pieni huone.
Vaimo meni aina sinne, koska tuskat olivat kovat niin voi siellä olla.
Jehovan todistajien kanssa käytiin Raamattua läpi, luettiin normaalisti.
Ajan mittaan sieltä alettiin etsiä tällaisia kohtia Raamatusta.
Minulla alkoi hälytyskellot soittamaan, nyt ei kaikki ole oikein.
Se loppui siihen. Mutta raamatunluku ei loppunut.
Ei loppunut. Siihen minä turvaudun erittäin paljon.
Päivässä luin todella paljon Raamattua.
Aika mielenkiintoista, että kesti lähes 10 vuotta se aika, kun luit Raamattua.
Et tehnyt varsinaista uskon ratkaisua.
Paljon käytiin kirkossa siinä vaiheessa.
Tietysti se, että -90-luvun alku meni siihen.
Kuin ihmeen kaupalla -91 -
vaimon käynti Savonlinnassa.
Siellä lääkäri sanoi, että mennä -
KYKS:n professori Risto Kotilaisen vastaanotolle.
Sinne menimme marraskuun alussa -91.
Risto tutki Anitaa ja sanoi, -
että voisi laittaa leikkaussalin valmiiksi iltapäivällä.
Se oli yksityispraktiikka ja halusi leikata Anitan heti, johon suostuttiin.
Anita leikattiin ja pikkuhiljaa siitä lähti parantuminen.
Anitan sairaus oikeastaan sai alkunsa hammaslääkärin virheestä.
Se on aikamoinen virhe, kun tehdään tällainen temppu.
Sitähän eivät paikalliset lääkärit tien- neet, ymmärtäneet tai eivät sanoneet.
Terveyskeskuslääkärissä tuli tyypillinen vastaus, -
koska Anitalla oli kitalaki musta, ihan tumma.
Tyypillinen vastaus oli, että hyvä rouva monella on tumma, musta kitalaki.
Se oli ihan väärä diagnoosi.
Sehän oli todella saanut paljon aikaan.
Meni ilmeisesti hermokoneistoon.
Kyllä, Risto syväjäädytti kitalaesta menevät hermot -
ja sanoi, että syväjäädytys kestää noin 5-7 vuotta.
Hän myös sanoi, että ne valtavat päänkivut -
tulevat kestämään 3 vuotta.
Onneksi niin ei käynyt. Ne ei kestänyt kuin reilun vuoden.
Tämä oli vaikeaa aikaa, tämä -90 luku, teidän elämässä.
Se oli vaikeata aikaa.
Oli kommandiittiyhtiö, se on henkilöyhtiö.
Kaikki velat jäävät henkilöitten itsensä maksettavaksi.
On niin mielenkiintoista, mitä kaikkea ympäri Suomen tuli.
Pääasiallisesti Etelä-Suomesta tuli niitä juttuja, -
että me on pistetty rahat omiin taskuihin.
Tosiasia on, että -90 luvulla valtava määrä yrittäjiä -
sinun kollegoitasi, päätyi tuhoisaan itsemurhaan.
Kuinkahan suuri joukko mahtaa olla -90-luvulla, jos katsotaan vähän -
pidempään sitä jaksoa, niin saattoi tehdä itsemurhan?
Netistä katsoin, niin noin 10 400 oli -90-luvulla tehnyt itsemurhan.
Henkilökohtaisesti myös ajattelin.
Se häpeä oli niin valtava, että ei pystynyt menemään kauppaan.
Tietysti ei ollut rahaakaan mennä mutta pelkäsi koko ajan.
Kumminkin pitkään ollut yrittäjänä, niin minut hyvin tunnettiin Joensuussa.
Se on aivan hirveää ja ei tämä varmaan ole ainut asia, -
mikä on mediassa ja yhteiskunnassa vaiettu.
Tämä on kuitenkin hyvin merkittävä asia.
Jos ajattelee 10.000 ja jokaisella on sukua ja perhettä.
Se on kymmeniä tuhansia, -
kaiken kaikkiaan ehkä jopa puoli miljoonaa, -
johon se jollain tavalla kosketti surullisella tavalla. - Kyllä.
Myös se, että se häpeä oli niin valtava.
Sitä ei halunnut, ja sen painoi sisään.
Sitten kun 29.2., karkauspäivänä -92, -
lasten nimissä saatiin perustaa firma, että pystyttiin jatkamaan työtä.
Konkurssi oli vielä siinä vaiheessa kesken.
Tehtiin sitä työtä yhdessä lasten kanssa.
Se tuntui niin hirveälle. Esimerkiksi sellainen, minkä muistan hyvin, -
kun yksi mies tuli liikkeeseen ja sanoi, että se oli ihan oikein, -
että entisille kävi niin kuin kävi.
Minä en voinut sen jälkeen kuin itkeä, se sattui niin paljon.
Valtava velkataakka, mikä siinä vaiheessa oli, tuntui niin pahalle.
Siitä koko perhe joutui minun takia kärsimään.
Minä olin vastuunalainen yhtiömies ollut siinä vanhassa firmassa.
Sitä ei voinut kuin itkeä.
En ole sata varma, oliko se sama henkilö, joka tuli vielä myöhemmin.
Hyvin pitkälle samalla tavalla sanoi siitä.
"Se oli oikein niille edellisille yrittäjille".
Siinä vaiheessa pyörähdin eteen.
Sanoin, että onko yhtään tutun näköinen naama.
Olen yksi niistä, joka on velkataakan alla.
Sinä valitsit sen vaihtoehdon, että maksat kaikki velat pois.
Et päässyt siihen joukkoon, jota armahdettiin.
Se oli se, mitä oli -90-luvun loppupuolella.
Pankkien kanssa tehtiin vuoden sopimus.
Meni pitkään ettei pystytty lyhentämään lainaa.
Korot olivat todella korkeita, mitä äsken mainitsit.
Pelkkiä korkoja maksettiin.
Siinä tuli niin voimakkaasti se, -
kun sai kuulla, että toiset olivat saaneet velat anteeksi.
Minäkin soitin monelle eduskuntaan. Siitä ei ollut hyötyä.
Perustuslakiin olisi pitänyt tehdä muutos, että olisimme saaneet.
Oli sovittu, että lähdetään lyhentämään velkoja.
Kello menee nopeasti, niin mennään siihen, kun Jeesus sai tulla Herraksi.
Vaikka olit -90-luvulla lukenut Raamattua ja tiesit paljon.
Ei ollut vielä ratkaisua syntynyt. Kerro miten ratkaisu syntyi.
Vaimo sairastui uudestaan. 2010 hän jäi sairaslomalle.
Silloin kierrettiin jo, ennen sitäkin kirkoissa.
Silloin alettiin käymään erittäin paljon.
2011 tuli nykyisen sairauden diagnoosi.
2011 toukokuussa tapahtui se, -
että mentiin Joensuun helluntaiseurakuntaan.
Minulle tuli tuttavaksi pastori Kauko Vehniäinen, joka oli asiakkaana.
Siinä vaiheessa minun käsitys muuttui kokonaan uskovista.
Voiko noin ihanasti jutella, kuin Kauko jutteli minulle -
asiakkaana ollessaan uskonasioista. Toukokuussa annettiin elämämme -
Jeesukselle ja lähdettiin seuramaan Jeesusta.
Se on vaikuttanut paljon tähänkin päivään.
Se, että sinä annoit elämäsi Jeesukselle.
Se todella muutti hyvin syvältä sinun elämäsi.
Kyllä. Se on ja Raamattu on tullut todella läheiseksi.
Kun tulee paljon ongelmia elämässä, -
niin minuun se vaikuttaa niin, että minulta häviää lukeminen.
-90-luvulla hävisi lukutaito.
Samoin nyt, kun alkoi vaimon sairastumisen myötä -
tulemaan paljon ongelmia, niin hävisi lukeminen.
Minulla rivit hyppii lukiessa.
Ääniraamattu on se, mitä me kuunnellaan.
Raamattu kansalle aamulla ensim- mäisenä aamurukouksen jälkeen.
Illalla viimeisenä kuunnellaan Raamattua vaimon kanssa yhdessä.
Se rukous on muuttunut.
Se on sydämen hiljaista rukousta Jumalan puoleen.
Kerroit, miten vahvasti Jumalan Pyhä Henki ohjaa.
Antaa viisautta, kun pyydät ja olet nähnyt sen joka päivä.
Kyllä se on ja esimerkiksi, kun on Herran kanssa kahden.
Vaimo ei enää ole moneen vuoteen pystynyt juttelemaan.
Meillä ei kotona hyvin paljon jutella.
Kun on Herran edessä, niin olen toivonut sitä, että Herra puhuu.
Konkreettisesti saisin kokea Herran läsnäolon, -
kunnes se sitten tapahtuikin vähän myöhemmin.
Siitä on nyt pari vuotta, kun Jumala antoi suuren rakkauden ihmisiin, -
joilla on pulaa ruoasta ja kaikesta.
Tällaisen rakkauden palvelutyön. Kerrotko siitä?
Se on ollut niin, että olen halunnut.
Ihmisillä on erilaisia vaikeuksia ja haluan kohdata niitä ihmisiä.
Kailan pariskunta tuli meille töihin Joensuuhun seurakuntaan.
Hannun kanssa yhdessä lähdettiin soppatykkityö perustamaan.
Lähdettiin yhdessä viemään sitä työtä.
Saatiin ihmisiä kohtaamaan tuolla tavalla tätä hengellistä.
Siinä on hyvin olennaista, että on myös musiikki mukana.
Siellä lauletaan ja se johdattaa äärettömän paljon ihmisiä.
He kuuntelevat musiikkia ja näkevät, kuinka musiikki liikuttaa.
Kaupallisella termillä sanottuna soppatykkityö on sisäänvetoartikkeli.
Siellä tarjotaan ruokaa. - Kuuntelin, kun kerroit -
millä tavalla sinä itse teet valtaosan ruoasta. Kerro niitä määriä -
mutta samalla olet hyvin vaikeasti sairaan vaimosi omaishoitaja.
Sinä koetat hoitaa limittäin niitä töitä niin, -
että kun saat toisen pestyä ja hoidettua, -
niin sitten teet valtavan määrän ruokaa.
Se on aivan kerta kaikkiaan käsittämätön saavutus.
Omissa voimissa siihen ei pysty.
Me saadaan Jumalalta apu siihen, kun me turvataan.
On niin helppo olla tällä tiellä.
Jumala on antanut sen huomata.
Nyt viime aikoinakin, kun pitkään, useamman kuukauden, -
jouduin tekemään yksin nämä.
Torilla, kun ollaan tarjoamassa ruokaa, -
niin 700-900 annosta tehdään kerralla ruokaa.
Siitä soppatykistä jaan sitä ruokaa.
Viime aikoina, olemme tehneet sitä kotona, -
että voin edelleen hoitaa vaimoa.
Lihat valmistetaan edellisenä iltana ja seuraavana aamuna pistän -
soppatykin alle tulet, että saan tehdä ruokaa soppatykillä.
Olen saanut mukaan henkilön, joka auttaa tässä työssä, -
koska yksinään on aika raskasta tehdä.
Tarja tekee aina edellisenä iltana lihat valmiiksi.
Minä pistän aamulla soppatykin päälle.
Sen jälkeen, kun olen saanut ruoan kiehumaan tai valmistumaan, -
voin herättää vaimon, pestä vaimo ensimmäiseksi.
Sen jälkeen syöttää ja välillä käyn -
soppatykkiin laittamassa puuta, että keitto kiehuu.
Aivan alkuaikoina sinulla oli 2 ihmistä torilla, -
jotka vahvistivat Jumalan antamaa kutsua. - Kyllä tai heitä oli 3.
Siihen tuli, kun jono muodostui soppatykille, -
henkilö, josta olen varma, että se oli enkeli.
Hän tuli hakemaan ruoan ja sitten tuli ihan toiselta puolelta -
hakemaan lisää ja sanoi minulle, että pistä reilusti niitä nakkeja.
Minun huomio kiinnittyi siihen, että vaatetus -
ei ollut silitetyt vaatteet vaan pinkasta otetut ja taitettu.
Hän sanoi todella, että pistä reilusti nakkeja ja taas hävisi siitä.
Vähän ajan kuluttua uudestaan ja sanoi, että pistä reilun paljon nakkeja.
Lähti pois ja sitten tuli minun luokse jostain syystä.
Kun siinä oli pöytä, niin penkillä istui 2 henkilöä, noin 80-vuotiasta, -
jotka katsoivat suoraan silmiin.
Tämä mieshenkilö, joka on enkeli, -
ja ne kaksi, jotka istuivat siinä olivat enkeleitä, -
he sanoivat minulle, että pidä huoli, että tätä ruokaa riittää.
Pidä myös huoli niistä, jotka tulevat uskoon, että on vierellä kulkijoita.
Sitten he hävisivät yhtäkkiä.
He hävisivät yhtäkkiä, en nähnyt heitä sen jälkeen.
Nyt sinä olet 2 vuotta tehnyt, -
aivan valtavan määrän 700, 800, 900 annosta.
Teitä on kaksi ihmistä siinä.
Sitten hoidat vielä vaimoasi hyvin vaikeasti sairasta.
Kyllä ihmettelen, että siinä täytyy olla Jumala mukana koko ajan.
Se on Jumalalta ja sen haluan sanoa, -
että meillä on rukouksia kuuleva Jumala.
Jumalalla on oma aikataulu näissä kaikissa.
Tämä konkurssiaikakin, kun se kesti näin kauan.
Se, miten minä olen saanut kokea tämän.
Ihmeellinen velkataakka, joka on hyvän matkaa toista miljoonaa, -
on viime elokuussa maksettu kokonaan pois.
Ehkä joskus saan sitten ylhäällä siihen vastauksen, -
miten olen pystynyt siihen?
En tiedä, olen paljon miettinyt, että kuinka olen selviytynyt.
Se on nyt maksettu ja saan kiinnittää tähän huomion.
Pikkuisen myös sitä, että elämässä -
on muutakin kuin raskas velkataakka mitä olen tehnyt.
En voi kuin kiittää ja ylistää Jumalaa.
Kiitos tästä hyvin koskettavasta ohjelmasta, mihin toit sisällön.
Täytyy sanoa, että aika monta miestä olen vuosien kuluessa haastatellut.
Se elämä mikä sinulla on ollut, on ollut aika lailla, -
että ilman Jumalaa et olisi voinut mitenkään selvitä. - En totisesti.
Kiitos tästä ja Herra antakoon sinulle voimaa ja viisautta jokaiseen päivään.
Niin myöskin, että vaimo voisi tervehtyä. - Sitä rukoillaan paljon.
En voi kuin kiittää niistä ihanista henkilöistä, -
jotka ovat vierellä kulkeneet. - Kiitos. - Kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola