ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Ilpo Jokimäki.
Tere tulemast! - Tänan!
Lugesin su elulugu.
Su 20 esimest eluaastat olid sellised,
mis mingilgi juhul ei andnuks põhjust sul siia saatesse tulla.
Just.
Aga teisalt näitab see seda, et su nooruses juhtus midagi.
Räägi lühidalt, millises kodus sa sündisid
ja millised väärtused seal olid.
Ma sündisin täitsa tavalisse Soome perre.
Me elasime Sipoos oma majas.
Mul oli tore ja õnnelik lapsepõlv ning mõnus keskkond kasvamiseks.
Kuid sellele kõigele heitis suurt varju isa alkoholi tarbimine.
See mõjutas palju meie pereelu.
Isa käis muidu tööl ja pidas meid üleval,
aga nädalavahetuseti ja vahel ka nädala sees oli ta purjus.
Nii et need ajad olid pere jaoks tõeliselt masendavad.
See heitis mu lapsepõlvele suurt varju.
Meil polnud kristlik pere, aga me polnud ka kristluse vastu.
Usuasjadest me peres ei räägitud.
Samas mõtlesin juba väikesest peale, et Jumal peab siiski olemas olema.
See oli kuidagi sügaval mu sees olemas,
kuigi koolis õpetati, et kõik tekkis juhuslikult,
et mingit Jumalat pole jne.
Kuid ma ei uskunud seda kunagi.
Gümnaasiumis õppides
uurisime lähemalt päikesesüsteemi, selle toimimist jne.
Sain aru, et selline ülitäpne kellavärk ei saa mingilgi juhul olla juhuslik.
Nii et ma tegelikult igatsesin Jumala järele.
Pühapäevakoolis käisid?
Ei. Ma ei käinud kuskil koguduses.
Nii et Jeesuse nimi oli sinu jaoks võõras?
Oli.
Kuniks me külla kolis üks usklik pere, kellega sain tuttavaks.
Nende kaudu puutusin usuasjadega esimest korda kokku.
- Palju õdesid-vendi sul on?
Meid on kokku 3. Lisaks mulle veel õde ja vend.
Neil oli samasugune lapsepõlv nagu sinul?
- Jah, täpselt sama.
Kui lähenesid 20. eluaastale, juhtus su elus midagi uut.
Jah.
Juhtus see, et läksin isa jälgedes.
Isa ja ema lahutasid ning see tõi palju valu mu lapsepõlve,
kuigi vanemad püüdsid siiski meie eest hoolitseda, kui isa kaine oli.
Selles suhtes on mul nende üle hea meel.
Kuna aga laps või noor ei oska selliste asjadega toime tulla,
hakkasingi liikuma jooma-seltskondades,
tarvitades samas teisigi mõnuaineid.
Kõigest sellest aga, mis oli kujunenud
reede-õhtuseks rõõmsaks rüüpamiseks
kadus lõpuks igasugune õnn ja rõõm.
Tegu oli juba arutu joomisega, mis hävitas elu igas muuski mõttes.
Lõpuks jõudsin punkti,
kus ei tahtnud enam niimoodi elada nagu olin seni elanud.
See oli hirmus.
Õnneks oli mul üks tuttav usklik pere,
kelle kaudu tutvusin ka teiste usklikega.
Mingil süngel hetkel
hakkasid toimuma teatud üleloomulikud asjad.
Negatiivsed asjad, mida ma polnud palunud ega tahtnud.
Elasin tol ajal juba omaette.
Ärkasin öösel selle peale üles, et keegi otsekui lõhkus ukse taga,
murdes otsekui kohe, kohe sisse.
- See oli reaalselt kuuldav? Jaa. Ärkasin selle peale hirmuga üles.
Läksin uksele, aga seal polnud mitte kedagi.
Ma ei suutnud neid asju millegagi seletada.
See oli hirmutav ja ma ei teadnud, kuidas leida abi.
Kuniks ühel raskel perioodil,
mil ma ei suutnud pikka aega magada,
helistasin ühele tuttavale usklikule ja palusin enda eest palvetada,
öeldes, et mu lood on ikka täiega metsas.
Ta oli nõus minu eest palvetama,
aga ta soovitas ka mul endal palvetada.
Ta mainis mulle Psalmi 50:15,
kus Jumal kutsub meid üles hüüdma Teda appi hädapäeval,
sest Tema tahab meid aidata.
Mul oli Piibel olemas ja ma lugesin seda.
Elasin tollal ühes majakeses.
Põlvitasin maha ja ütlesin:
"Jumal, ma ei oska palvetada, aga kui saad, siis aita mind!"
Kogu selle paiga üle langes täiesti seletamatu rahu
ja ma magasin üle pika aja täiesti hästi jälle.
Hommikul ärgates mõtlesin: "Mis siin küll toimus?"
Mõni aeg peale seda
hakkasin käima vaimulikel koosolekutel,
kus palusin Jeesuse oma elu Issandaks ja Päästjaks.
Palvetasin ja samasugune rahu täitis mu südamesse,
muutes mu elu täielikult.
Pani see rahu sind ka imestama?
Jah. Algul oli raske aru saada, mis on üldse juhtunud.
Ma ei saanud sellest algul aru, aga hiljem hakkasin aru saama,
et olin saanud usklikuks ja mu patud olid andeks antud.
Ja kui ma varem olin tundnud hirmu surma ees,
siis see kadus
ja ma teadsin, et kui peaksingi surema,
pääseksin Jumala juurde igavesse ellu.
Kui ütlesid saate alguses,
et sul oli juba kooli ajal tunne, et Jumal on olemas,
siis Jumal oli otsekui külvanud su sisse ühe seemne,
mis ootas oma idanemist ja taimeks sirgumist.
Nii sinuga juhtuski ja alkohol jäi sinnapaika.
Jah. Kõik jäi sinnapaika.
Eks ma olin varem püüdnud isegi maha jätta,
aga see ei õnnestunud kordagi.
Hiljem aga tundus, et mu südamesse tuli midagi paremat
ja ma ei vajanud enam selliseid asju.
Selle asja lõppsihiks oli see, et sa pidid minema misjonitööle.
Mõne aasta pärast sa läksidki ja sugugi mitte kergele tööle.
Räägi sellest.
Samal õhtul, kui ma usklikuks sain,
sain ka kutse minna kuulutama evangeeliumi.
See kutse tuli väga tugevalt mu südamesse.
Läksin peagi piiblikooli, kus see kutse elavnes veelgi
minna kuulutama evangeeliumi neile,
kes polnud evangeeliumist midagi kuulnud.
Palvetasin ja Jumal andis mulle sihtkoha -
Paapua Uus-Guinea.
Jumala juhtimisel kohtasin Paapual üht misjonijutlustajat.
Ta kutsus mind oma juurde, öeldes, et mind oleks just seal vaja.
Sealt see algaski.
Ma sain 1992. aastal usklikuks
ja 1997. aastal läksin misjonitööle Paapua Uus-Guineale.
Seal õppisid ka ära kohaliku keele.
Jah, kohaliku keele,
mida polnud varem kuskil mujal võimalik õppida.
See pole lihtne keel.
Millised need saared on?
Maa elu on algeline.
Inimesed elavad hästi pikalt looduslähedast elu.
Nad elatuvad igasugustest viljadest ja kasvatavad oma aedades kohvi.
Nende elu on suht tagasihoidlik ja kasin.
Seal on tohutult palju erinevaid hõime ja kultuure.
Elanike arv on umbes sama, mis Soomes,
aga seal on üle 800 erineva keele.
Seal on hõimudevahelised sõjad, palju nõidust ja vägivalda,
aga samas on inimestel sügaval sees austus Jumala vastu.
Seal maal on olnud palju Soomest pärit misjonäre
ja tulemused on näha.
On. Umbes 100 aastat tagasi
maabusid sinna rannikule esimesed misjonärid.
Evangeelium on sellest ajast jõudsalt levinud.
Seal on olnud suuri ärkamisi.
Me nägime seal olles, kuidas evangeelne töö edasi läheb.
Inimesed saavad usklikeks, luuakse uusi kogudusi jne.
Elatakse ärkamise ajas.
Oli ka raskemaid hetki,
aga ikkagi sai näha ja kogeda seda, mida igal pool ei koge.
Nüüd teen misjonitööd ka teistes maades.
See on nii fantastiline.
On ka mõnda näidet selle kohta, kus Jumala vägi tuli võimsalt esile?
Kord ühel koosolekul tuli üks palgamõrvar mu juurde.
Seal toimusid tol ajal mitmel pool sõjad
ja teda oli palgatud sõdima.
Ta rääkis, kuidas ta oli läinud vaenlase tagalasse.
Ta oli läinud ühte majja, kus elasid vanurid, naised ja lapsed
ja tappis nad kõik automaadi valanguga
nagu ta sõdalase ülesanne oli ette näinud.
Ta seisis mu ees ja küsis:
"Kas Jumal saab mulle mu patud andeks anda?"
See oli väga liigutav hetk.
Mõtlesin: "Mida see mees küll teinud on!"
Kuid siis meenus mulle kirjakoht Psalmide raamatust,
kus kirjutatakse,
et Jumal annab kõik su patud andeks.
Mõtlesin Jeesusele ristil.
Seal olid kõikvõimalikud asjad ristile naelutatud.
Nii kuulutasin talle Jeesuse nimel kõik ta patud andeks.
Taoline kogemus
muudab kõik Jeesuse ristil tehtu ikka väga konkreetseks.
Misjonäridel on kindlasti palju näiteid Jumala imedest, mis seal toimuvad.
Samuti saavad seal paljud inimesed usklikuks.
- Jah ja väga väeliselt.
Olen isegi ülistanud koos endiste nõidadega Jumalat,
mis on üsna enneolematu!
Sa olid seal 6 aastat ja tulid siis tagasi Soome.
Jah. 2003. aastal tulin Soome tagasi.
Tulin kodumaale tagasi, et minna varsti kuhugile mujale.
Aga jäin siiski Soome nelipühikoguduste pastoriks.
Olin sellel tööl väga pikka aega.
- Sa lahkusid sellelt ametipostilt umbes aasta tagasi.
Just. Töötasin umbes 15 aastat.
- Kui paljudes kogudustes sa pastoriks olid?
Olin Kouvolas, Lappeenrannas, Helsingis Malmis, Kajaanis
ja peale seda uuesti Kouvolas.
Nii sündis ka peaaegu igas linnas su perre üks laps.
Jah. Meil on nüüd 4 väikest last.
Sa abiellusid kohe peale misjonireisi. - Jah.
Olin kaua üksik,
kuigi Paapual oli ilma pereta isegi kergem,
sest sealsed tingimused olid niivõrd halvad,
et seal oli parem üksi olla.
Paapualt Soome tagasitulek oli suur kontrast,
kui võrrelda neid maid.
Eluolud on täitsa erinevad.
Samas jätkub Soomes ilmalikustumine.
Kuidas kogu see lugu oli su jaoks?
Eks see erinevus oli tõesti tohutu, kui mõelda sellele,
et sealne evangeelne töö läks kogu aeg edasi.
Meil olid uued piirkonnad, uued inimesed ja uued kogudused.
See oli normaalne,
et pühapäevastel koosolekutel said inimesed usklikuks.
See pidev normaalsus ja tavaline nähtus.
Oli lausa imelik, kui mõnda aega keegi usklikuks ei saanud.
Kontrast Soomega on muidugi väga suur.
Istusin pastorina oma kontoris ja mul olid teised probleemid.
A'la, las saame kasutada neid või teisi vahendeid
ilma, et keegi pahandaks selle peale?
Kogudustega seonduvad asjad olid väga erinevad.
Kahjuks nägin ka seda,
kuidas Soome kogudused tühjenevad jõudsasti.
Polnud sellist nuppu, kuhu vajutades oleks ärkamise esile kutsunud.
Selle kohta pealt oli mõtlemisainet palju.
Sinu täiseale heitis tumedat varju su isaga seonduv.
Ta sai küll usklikuks, aga siis toimus midagi vapustavat.
Jah. See oli tavaline päev Kajaanis. Olime just saanud kolmanda lapse.
Enne koguduse kontorisse minekut tegin jalutuskäigu,
mille ajal Jumal ütles mulle väga selgelt:
"Su elu muutub nüüd kohe korralikult."
Mõtlesin selle jalutuskäigu ajal, mida Ta selle all mõtles,
sest sel ajal polnud mingit sellist elumuutvat tegurit.
Astusin koguduse kontorisse sisse ja telefon helises.
Sealt öeldi, et mu isa tegi enesetapu.
See oli kõne, mida oli väga raske vastu võtta ja mõista,
sest selline asi ei saanud ju võimalik olla.
Vahel küll kuuled, et kellegi elus toimuvad sellised asjad,
kuid ma poleks osanud arvata,
et selline asi võiks ka meie pereringis toimuda.
Sul olid isaga head suhted?
Jah. Isegi väga head suhted.
Mida vanemaks ta sai, seda vähem ta jõi.
Ta oli muide just kolimas uude, mõnusasse korterisse
ja korraldas parasjagu kõike sellega seonduvat.
Tundus, et ka tema elu läheb tagasi õigetesse rööbastesse.
Ja siis äkki selline asi! See oli täitsa ootamatu.
Oleks ta siis eelmisel päeval helistanud või mõne sõnumi jätnud,
aga ei.
Aga natuke aega varem sai ta siiski usklikuks.
Jah. Ta koges väga võimsasti Jumalat.
Ta elus oli väga raske olukord ja ta palus palveabi.
Tema eest ka palvetati.
Ta rääkis, kuidas inglid ilmusid talle ja aitasid teda.
Ta luges Piibli 4 korda algusest lõpuni läbi.
Ta uskus Jumalat.
Aga isal oli mitu rasket haigust,
mistõttu ta ei saanud minna ei kogudusse ega mitte kuhugi.
Ta oli pikka aega haige ja see sai talle otsustavaks.
Nii et kogu seda lugu mõjutasid valud, mida ta koges.
- Kohe kindlasti.
Sest teatud valude puhul pole enam ravimit.
Ei olnud enam mingit ravi.
Olid vaid aastatepikkused hirmsad valud ja kohutav vaev,
kus kehagi enam ei toiminud.
Tasapisi asja üle järele mõeldes hakkasin aru saama,
et sellises olukorras inimene
ei mõtle surma peale nii nagu tavaliselt mõeldakse.
Ta arvab, et surm vabastab ta neist valudest ja vaevadest,
millega koos ta elab.
Ütlesid, et kogesid mingi hetk teatud rahu mõttest,
et äkki ta palvetas enne oma äraminekut.
Jaa, ma ei kogenud mingit süütunnet,
kuigi selline asi lõhub inimese elu täiesti kildudeks,
sest juhtus midagi, mida poleks kunagi pidanud juhtuma.
Aga jah,
mind ei jäänud vaevama küsimus, kuhu ta hing nüüd läks?
Mõtlesin, et nüüd on ta läinud ja on koos Jumalaga,
sest ta oli kuulnud evangeeliumi
ja võtnud selle väga konkreetselt vastu.
Kui inimene on sellises vaimses seisus,
on ta ka igasugustest süüdistustest vaba.
See kõik on Jumala kätes nagu me kõigi elud.
- Ja me ju ei tea, mida Jumal on kellelegi varem rääkinud.
Mõni nädal peale seda nägin unenäo, kus temaga oli kõik jälle hästi.
Tal oli pulmaülikond seljas ja ta hakkas abielluma või läks pulma.
Seegi pani mõtlema,
kas ta mitte polnud pääseud Jumala Talle juurde.
Tõenäoliselt elu viimastel sekunditel, kui inimene teebki sellise otsuse,
hüüab ta siiski Jumala poole.
Sa oled pidevalt kolinud ühest kohast teise
ja sa oled saanud Pühalt Vaimult ilmutusi,
mida peaks edasi tegema.
Räägi, kuidas oled tajunud sellist Püha Vaimu tegutsemist
ja millised on su kogemused Püha Vaimu juhtimisest?
Jumal on juhtinud mind eriviisidel.
Vahel on olnud nägemusi ja ilmutusi.
Vahel on Jumal rääkinud mu südamesse.
See rääkimine on erinenud kõikidest teistest mõtetest.
Mingil hetkel sa ei mõtle midagi
ja siis äkki keegi räägib su sisemusse midagi.
Jumala ilmutused ja kõned on sageli olnud väga lühikesed,
aga väga sisukad.
Ühtlasi olen pannud tähele, et need on kõik ka sündinud.
Ristija Johannese sõnum oli ka väga sisukas:
"Parandage meelt!"
Kaks sõna, mis sisaldab endas kõike. - Jah.
Võimas on näha,
kuidas selline asi toimib ka teiste maade misjonipõldudel.
Inimesele ei pea tingimata andma ülisuurt hulka teavet,
mispeale nad hakkavad Jeesust järgima.
See võib olla ka midagi muud.
Keegi puutub Jumalaga kokku nii, et kurjad vaimud põgenevad.
Või nad tervenevad haigustest.
Ja siis nad näevad, et Jumal on tõeline
ja nad võtavad Jeesuse oma Päästjana vastu.
Õpetustes ja muudes asjades
minnakse edasi vägagi lihtsate vahenditega.
Sa olid viimased 6 aastat Kouvolas
ja sul oli Püha Vaimule küsimus: "Mis edasi saab?",
oodates siis sellele ka vastust.
Kui ma Kouvolasse pastoriks läksin, tundsin selgelt, kuidas Jumal ütles:
"Järgmiseks on sulle teised ülesanded mitte enam pastori omad."
Jumal ütles mulle veel, et ma ei kandideeriks kuhugi tööle,
vaid mind kutsutakse tööle.
Pidin küll mõnda aega ootama,
aga olin viimastel aastatel igatsenud
osaleda kuskil teed-sillutavas misjonitöös.
See oli mul südames.
Lõpetasin Kouvolas pastoritöö ja olin mõnda aega rändjutlustaja.
Siis aga kutsus "Märtrite Hääl" mind enda juurde tööle.
Kui mõelda pastoritööle Soomes ja "Märtrite Hääle" tööle,
siis viimane on rahvusvaheline töö.
See on ülemaailmne töö,
mis on ühtpidi sarnane sellega, mida juba Paapual maitsta said,
kätkedes endas väga sügavaid ja tõsiseid lugusid.
Räägi pisut, millise muutuse "Märtrite häälega" liitumine
su mõtteisse ja maailma kaasa tõi?
Olin väga rõõmus, et Jumal mind just sinna juhtis.
Organisatsioonina tegutseme me maailma kõige raskematel tööpõldudel
Näiteks Põhja-Korea põrandaaluse kogudusega.
Samuti Aafrika "sarves" ehk Somaalias.
Sarnastes piirkondades ka Lähis-Idas.
Samuti Põhja-Indias moslemipiirkondades Kashmiris,
kuhu tavaliselt ei pääse.
Aga meil on seal tegevust.
Sealne tegevus on hoopis erinev sellest,
mis toimub kogudustega piirkondades.
Me teeme misjonitööd kõige valulikemates piirkondades.
Aitame teenida tagakiusatud kogudusi,
et nad saaksid kuulutada Jumala Sõna seal,
kuhu keegi teine ei pääse.
Põhja-Koreas on kõige hullem olukord,
aga India olukord halveneb samuti. - Nii on.
India olukord halveneb pidevalt.
Kristlased puutuvad seal kokku suure tagakiusuga.
Seda nii äärmuslike hindude, kui ka moslemite poolt.
Soomlased küsiksid selle peale, miks ei otsita abi politseilt?
Paljudes maades ja kohtades
peavad paljud kristlased põgenema ka politsei eest,
sest politsei ütleb: "Siin on islamimaa ja kõik selle vastane on vale."
Kristlased ei saa abi kuskilt mujalt, kui vaid Jumala käest.
Olud, milles nad elavad ja tegutsevad, on tõeliselt karmid.
Hiina on selles vallas tegemas tugevat tagasikäiku
ja usklike tagakius on seal taas tõusuteel.
Vaadates, milline suur maa see on ja kui palju seal on kristlasi,
siis seal käib täiega ristiusu hävitamine.
Palju hetkel maailmas tagakiusatuid on?
Sõltub, kuidas neid mõõdikuid panna.
U 250 miljonit kannatab tõsise tagakiusu all
ja elab olukorras, kus surve on eriti tugev.
Kui võtta laiemalt, siis üle 300 miljoni.
See on kohutavalt suur hulk.
Kui mõelda, et Soomes elab natuke üle 5 miljoni inimese.
Neid aga on 250 miljonit.
Ajalehed ja massiteabevahendid on selles osas täiesti vait.
Näiteks Iraanis ja teistes Lähis-Ida moslemimaades
sünnib ka imesid.
Jumal ilmub ühel ja teisel viisil
ja sul on selle kohta kindlasti ka näiteid.
- On küll.
Õnneks ei kuule me kogu aeg vaid halbu uudiseid,
aga me kuuleme ka sellest, kuidas Jumal ilmub paljudele nii imeliselt.
Nagu näiteks Ida-Aafrika inimestele,
kes on reede õhtul mošeedes palvetamas
ja äkki ilmub Jeesus nende keskele.
Imaam helistab pastorile:
"Jeesus tuli me keskele. Mida me nüüd peaks tegema?"
Ärkamised algavad.
Selliseid asju sünnib moslemimaailmas pidevalt.
Me kuuleme ja näeme imesid, mis on võimas!
See on põnev, kuidas Jumal tegutseb ühel või teisel viisil.
- Nii on.
Paljud kristlased, kes sellistes oludes elavad ja Jumala Sõna kuulutavad,
on jäetud ilma igasugusest inimlikust abist
ja mõistuspärastest asjadest.
Nad sõltuvad ainult Jumala poolt antavast.
Halba teinud islamist nagu näiteks džihaadi pealik,
kui ta usklikuks saab
ja kõigest halvast vabaneb, mida hingevaenlane on teinud,
siis saab temast Jumala laps. - Just.
Kõik need, kelle ümbert hingevaenlase haare kaob,
saavad Jumala lasteks.
Jah. On eriliiki halba. Ka meil Soomes.
Aga kui Jeesus tuleb inimese ellu, siis inimesest saab uus loodu.
Nii see ongi.
Siit on ka näha,
miks evangeeliumi levitamine on nii tähtis.
Jah ja selleks kasutataksegi Jumala Sõna.
- Meil on veel paar minutit aega,
mistõttu ütle vaatajatele, mis sul neile öelda on.
Me elame ajas, kus paljud imestavad, mis küll maailmas toimub?
Aga iga Jeesuse järgija
võib minu meelest olla rahuliku meelega.
Kui Jeesuselt küsiti,
mis tunnusmärgid eelnevad Tema tagasitulekule,
loetles ta mitut asja - näljahäda, sõjad ja muud sellised.
Kuid Ta tõstis esile ühe tunnusmärgi, mis on üle kõikide teiste.
Ta ütles, et Tema evangeeliumi kuulutatakse kogu maailmas
tunnistuseks kõikidele rahvastele.
Ja siis tuleb lõpp.
See ongi see, mis meid, kristlasi, väga huvitab
ja mis me elusid mõjutab.
See polnud mingite pastorite väljamõeldis
kuulutada evangeeliumi kõigile rahvastele!
See on Jumala enda plaan.
Jumal ise on selles plaanis kaasas ja see saab teoks.
Sest see on Jumala Sõnas kirjas,
et me võime rahus toetuda Jumala Sõnale.
Olgu see maailm milline tahes,
Jumal on koos meiega ja teeb oma Sõna teoks.
Aitäh Ilpo väga huvitava vestluse eest!
Püha Vaimu juhtimine on igati nähtav nii su elus kui selles töös, mida teed.
Jumal kasutab sind ka edaspidi mitmes teenimistöös.
Jumal õnnistagu sind selles! - Aitäh!
Soovides toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1770 (hind 10 euri).
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa