ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Pauli Särkkä.
Tere tulemast! - Tänan!
Sa tuled Toivakkast, Jyväskylä lähedalt.
Sa vist sündisid seal
ja samas oled ka kogu elu elanud seal?
Jah. Ma olengi selle kandi poiss.
Sa sündisid 1941. aastal just sõja ajal.
Kuidas sa väikese lapsena seda sõjaaega
ja sõdurite rindelt naasemist tajusid?
Kohe kindlasti peegeldus see meie väikese küla elus
ja see oli üsna metsik aeg, kui mehed rindelt tagasi tulid.
Jälgisin väikese poisina seda kõike.
Nende elu oli vahel üsna vägivaldne
ja nad tarbisid nii alkoholi kui uimasteid.
See peegeldus mingil ajahetkel ka minu hilisemas elus.
Milline pere ja millised vanemad sul olid?
Isa oli metsamees. Ta oli väga hea isa.
Samuti ka ema, kes oli karjatalitaja.
Mul oli hea kodu.
Kuidas olid lood vaimulike asjadega?
Ema sai hiljem usklikuks - minust palju varem.
Vahel ma isegi häbenesin seda,
soovides, et ta oleks jäänud luteri kirikusse,
sest kaotasin tema tõttu oma maine.
Kuna elasin kuritegelikku elu, siis mu sõbrad küsisid:
"Kas kaotasid nüüd oma maine, kuna su emast sai nelipühilane"?
Aga ema palvetas palju
ja mingil ajal võeti tema palvet ka kuulda.
Siis ma saingi usklikuks.
Meil oli hea kodu. Meid oli kokku 4 venda.
Vanem vend Voitto ja noorem vend Antti.
Üks vanem vend on juba surnud.
Tõesti oli hea kodu.
Sa käisid algkoolis ja leerikoolis.
Aga seejärel toimus su elus teatud muutus.
Noore mehena, umbes 16-17-aastasena,
tegelesin natuke maadlusega.
Mu vanem vend oli suusataja ja täitsa Soome noorteliiga tipus.
Kadestasin teda ja mõtlesin, et ka minust saab keegi.
Aga peale leerikooli tuli mu ellu alkohol.
Hakkasin rohkem jooma.
Peale seda tuli ka esimene sissemurdmine.
Murdsime kuhugi sisse ja varastasime alkoholi.
Nii see allakäik algaski.
Viin rikkus mu elu ära.
Te murdsite sisse selleks, et saada raha viina ostuks?
No pigem oli tegu
noorte poiste katsetuste ja enese näitamisega.
Ja lihtsalt pahanduse tegemisega.
Samas aga oli ka mingil määral tegu omale nö nime tegemisega.
Tahtsin näidata külale, mis mees ma selline olen.
Üritasin olla kõva mees ja oli ka neid, kes mind kartsid.
Vaatamata sellele läks mu noorusaeg üsna hästi
ja ma püüdsin vahel isegi tööd teha.
Kuid peale sõjaväge
käivitus mu allakäik väga suure hooga.
Ja nii läks umbes 15 aastat.
Jah. See kestis kuni mu viimase vangis istumiseni
ja sealt välja pääsemiseni.
Elasin ikka metsikut elu,
mille üle pole küll midagi uhkustada ega hoobelda.
Milliseid alkohoolseid jooke sa enamasti jõid?
Kõike, mis kätte sattus.
Tasapisi hakkasin ka segamini võtma.
Olin loomult väga agressiivne ja hästi vägivaldne.
Mu õhtu oli rikutud,
kui ma ei saanud kellelegi tappa anda.
Mu elustiil oli selline,
et kui külas olid tantsuõhtud ja muud peod,
siis tuli tingimata kellelegi peksa anda.
Eks ma ise sain ka peksa
ja mind prooviti mitmeid kordi nii tulistada kui pussitada.
Olin keskhaiglas mitu korda surma suus.
Ükskord, olles seal peale pussitamist,
ütles arst, et pääsesin üle noatera.
"Sa oleksid võinud surra!
See oli suur ime, et ellu jäid!" ütles arst.
Sain jõululaupäeval haiglast välja.
Mis sa arvad, millest see vägivald tuli?
Oli see kurjade vaimude töö tulemus?
Jah. Nii see oli.
Hingevaenlane sai mu elu oma kontrolli alla.
Ju ta nägi, et olen vastav tüüp.
Ta hakkas mind jooksutama nagu koera keti otsas.
"Nüüd teed seda, toda ja kolmandat!"
Ja nii palju, kui ma tööl käisin, läksid kõik rahad alkoholi peale.
Kas su sõbrad olid samasugused nagu sa ise?
Olid. Seal külas ikka oli neid.
Tihti juhtisin just mina seda kampa.
Mu vanem vend oli ka meiega kambas
ja eks üheskoos sai tehtud-proovitud nii mõndagi.
Kuidas vanemad asjasse suhtusid?
Minu vanavanemad olid usklikud.
Nad palvetasid palju laste eest, et ka nemad saaksid usklikeks.
Usun, et mu vanavanemate palved viisidki selleni,
et 1973. a. toimus mu elus muutus.
Sa olid küll vägivaldne,
aga õnneks ei pidanud keegi selle pärast oma elu jätma.
Jaa. Peab tõdema, et olen ütlemata tänulik selle eest,
et pole pidanud kellegi tapmise eest vangi minema,
kuigi see võinuks olla lähedal.
Kord tulistasin kedagi vintpüssist, kuna mind tulistati esimesena.
Või vähemalt üritati.
Siis haarasin seinalt vintpüssi ja lasin vastu.
Mu vastas oli 3 suurt meest. Lasin kogu laskemoona ära.
Sinna oleks võinud jääda 3 laipa, aga tänu Jumalale jäime kõik ellu.
Selliseid juhtumeid oli mu elus mitmeid.
Vahel käisin ringi relv taskus.
Ma elasin vägivaldset elu.
Kuid Jumalal oli plaan mu elu jaoks,
et ma ei hävitaks ei enda ega ka teiste elusid.
Nüüd siin olles võin öelda,
et kõigis neis rasketes eluolukordades
oli Jumala hoidev ja kaitsev käsi mu üle.
On selge, et hingevaenlane tahtis sind hävitada.
Sa olid vist 35- või 37-aastane, kui su elus toimus muutus.
See muutus toimus 1973. aastal.
Olin ühes armsas kohakeses, mis oli mulle väga kallis koht.
Istusin õhtul õlleklaasi taga.
Istusin seal, juuksetukk silmil nagu vanal künnihobusel.
Mäletan täpselt seda õhtut, kus mõtlesin, mis homme saab?
Kuniks ühed koguduse inimesed tulid laulma vaimulikke laule.
Nad laulsid kitarri saatel: "Kolgatale saabus patune inimene."
Nad laulsid neid laule
ja nende silmad põlesid nagu pidurituled.
See tekitas mu sees küsimuse: "Kust nad tulevad?
Need pole ju minu gängist!"
Nad kutsusid mind Betaania kirikusse teenistusele.
Kutsusin ühe Jussi-nimelise mehe endaga kaasa,
öeldes: "Lähme ja rikume nelipühilaste teenistuse ära!"
Kuna olin selline vägivaldne,
siis otsustasin minna vaatama, mis toimub.
Emal oli tohutult piinlik,
kui ma sinna purjus peaga kohale vajusin,
nii et ta põgenes sealt kirikust.
Istusin tahapinki.
On ülimalt märkimisväärne,
et kui Jumal tahab kedagi päästa, pole mingit jutlust vajagi.
Samuti pole vaja ilukõnesid.
Piisab ainuüksi vaimulikest lauludestki.
Nad hakkasid laulma sellist laulu:
"Olin kinni maistes lõbudes süda täis hirmu ja valu.
Arvasin, et naudin õnne ega näinud kellegi valu."
Seda laulu kuulates arvasin, et mu ema on mu elu ära rikkunud,
kuniks mõistsin, et see laul räägib mu enda elust.
Üks teine vaimulik laul aga oli selline:
"Aga taevas nägi mu hädasid ja Jeesus suri mu eest ristil.
Tema haavadest tuli armastus ja hingevalu kadus täielikult."
Laul jätkus: "Nüüd ma leidsin eluallika."
Samal õhtul ma murdusin.
Ma polnud sinna maani kunagi nutnud.
Ei ise peksa saades või teistele peksa andes.
Ma ei nutnud sellistes oluordades kunagi.
Siis aga murdis Püha Vaim midagi mu sees
ja ma nägin kogu oma patusust.
Nägin kõike seda halba, mida olin elus teinud,
mispeale hüüdsin:
"Tulge päästke mind lahti neist sidumistest!"
Kaks meest viisid mind riski vältimise mõttes tagakambrisse,
kus ps. Torsti Salokangas kuulutas mu patud andeks.
Sealt peale
hakkas kuradi poolt petetud inimese katkine elu tervenema.
Ja see on kestnud tänaseni.
See oli su elus suur pöördepunkt? - Jah oli.
Mitte keegi me külas ei uskunud seda.
Ka taksojuht mitte.
Taksojuht ütles: "Kui Pauli Särkkä on aasta aega usklik,
saab ka tema usklikuks!"
Aga taksojuht ei saanud kunagi usklikuks.
Mitte keegi ei uskunud.
Samas ma ka ei nõudnud ega palunud seda,
aga mu elu näitas seda.
Kuid eks hingevaenlane ole ju ka paras sepitseja
ega anna ju kohe järele,
vaid üritab ikka kogu aeg õõnestada.
Üks kord see tal ka õnnestus su puhul.
Jah. See oli mu usutee alguses.
Ma pettusin usklikes, olles arvanud, et nad on kui tiibadega inglid.
Nii sai hingevaenlane mind umbes aastaks oma kätte.
2,5 aastat olin agressiivne ja panin toime raske väärteo.
Peale seda läksin viimast korda - olles juba usklik -
Turu keskvanglasse karistust kandma.
27.01.1976 sain vanglast vabaks.
Peale seda olen olnud sellistest asjadest vaba.
Abiellusin 1976. a. sügisel oma naise Raijaga,
keda ma väga armastan.
Ta on olnud mu elus Jumala poolt saadetud abi.
Meil on 3 last.
Markus on noorim.
Järgmine on tütar Suvi ja Jani on vanim poeg.
Markus, kui noorim laps, on vanematele väga tähtis laps.
Olid kindlasti väga mures, kui ta oli kord peaaegu ära lämbumas.
Olime kord naisega ja koos ühe laulurühmaga Saksamaal.
Olime seal umbes 3 nädalat.
Markus oli umbes 1-aastane ja jäi lapsehoidjaga koju.
Kui me Saksamaalt tagasi tulime,
ostis naine talle Taanist sõrme-paksusi salaami vorstikesi.
Seda eesmärgiga, et kui käime konverentsidel,
saab poiss seda vorsti imeda
ja me saame samal ajal rahus piiblitundi kuulata.
Läksime sauna ja naine tuli pojaga saunast ära.
Ma jäin veel mõneks ajaks leili nautima.
Kui ma ka tagasi tulin, nägin, et poiss oli imelik.
Poiss oli sinine.
Poiss jõudis sellest vorstist 2 tükki ära hammustada
ja alla neelata.
Mu naine töötas tervisekeskuses,
mistõttu tõstsin poisi pea alaspidi rippuma
ja naine koukis neid vorstitükke ta kurgust välja.
Ühe sai kätte, teine oli liiga sügaval.
Hoidsin poisil jalgadest kinni
ja tundsin, kuidas poiss muutus jäigaks.
Teadsin, et nüüd ei aita muu, kui hüüda Jumala poole.
Hüüdsin nii palju, kui jaksasin: "Jeesus aita!"
Sellele hüüule vastati koheselt.
Vorstitükk lendas suure kaarega telefonilaua alla.
Poiss oli aher ja närb, nii et kihutasime kohe haiglasse,
mis asus meie juurest paarisaja meetri kaugusel.
Arst tegi ta kurgu lahti ja ütles,
et natuke hiljem oleks võinud juba olla hilja.
See oleks võinud põhjustada lämbumist. - Just.
Kui ma Markuse teist korda elule tagasi sain,
siis teadsin, et Jumalal on selle poisi jaoks plaan.
Täna töötab ta autojuhina ja on Siilijärvel noortepastor.
See kinnitab seda, mida Psalm 55 ütleb:
"Hüüa mind appi kitsikuse päeval!"
Siin on sõna "Hüüa!"
Sina ka hüüdsid. - Jah.
Paljud on tihti öelnud, et see "hüüa" pole seal juhuslikult,
vaid peabki hüüdma.
Me elus on olnud palju torme, mistõttu oleme mitmeid kordi
kogu südamest Jumala poole hüüdnud.
Meil on Jumal, kes aitab ja kes päästab ära surmast.
Sellist Jumalat on väga tore teenida.
Istusid kunagi vangis trellide taga,
aga sa said vabaks ja oled nüüd "teisel poolel".
Teatud moel on see su tavatöö.
Kui ma Turu Keskvanglast vabanesin, tulin trepist alla ja palvetasin:
"Jumal, ära lase mul enam kunagi neist väravatest sisse tulla!"
Aga Ilmari Kaskikallio tuli meile Jyväskylä kogudusse
ja kutsus mind Huittise vanglasse tunnistama.
Ütlesin talle, et olin palvetanud,
et ma enam kunagi vanglasse ei satuks.
Ilmari palus, et läheksin ainult tunnistama.
Tookord siiski läksin.
Tagasiteel ütles Jumal mulle selgelt: "Pauli, see ongi su tööpõld!"
Seda tööd on mul nüüd jagunud üle 40 aasta.
Sa oled ka vaimuliku vanglatöö koordinaator.
Jah. Olin paarkümmend aastat nelipühi kiriku koordinaator,
kandes hoolt nelipühi tööpõllu eest vanglas.
Meid oli sel tööpõllul parimatel päevadel
üle 70 vanglaevangelisti, kes tegutsesid erinevates vanglates.
Ma ise nende hulgas,
jäädes 1987. aastast täisajaga sellele tööle.
Töötasin enne seda metsamehena,
kuid mu seljaga juhtus midagi ja ma jäin seetõttu pensionile.
Seoses sellega hakkasin tegema täisajaga vanglatööd.
Oled näinud paljusid Soome vange erinevates oludes.
Sul on üks näide, millest tasuks siin rääkida.
Selles olukorras ei aidanud enam ükski mittekristlik meede.
See oli aastaid tagasi Vaasas.
Pidasime seal koos ühe mehega piibliringi.
Valvur tuli sinna ja käskis piibliringi pooleli jätta,
öeldes: "Teid on mujal vaja!"
Imestasin, et mis siis juhtus?
Valvur ütles, et ühes kongis on üks vang,
kelle puhul ei aita valvurite jõupingutused
ega muud abinõud.
Usklik valvur taipas, et sinna on vaja vaimulikku abi.
Ta küsis, kas saaksime aidata, sest muidu ta hommikuni ei ela,
kuna ta haudus ennast hävitavaid mõtteid.
Läksime koos kaaslasega sellesse kongi.
Olukord oli selles mõttes lootusetu, et mehe puhul oli tegu pereisaga,
kellel olid lapsed koju maha jäänud.
Ta oli kellegagi koos jooma hakanud ja siis kaklema läinud.
Selles kakluses kaotas üks inimene elu
ja ta sai 10 aastat vanglakarisust.
Ta ütles, et ta ei suuda kuidagi selles väikeses kongis ära istuda.
See oli väga lootusetu olukord.
Jumal aitas mind ja mu kaaslast.
Jätsin talle Piibli ja tegin selle Johannese evangeeliumi kohalt lahti.
Ütlesin talle: "Kui suudad kasvõi ühe peatükigi läbi lugeda,
leiad abi!"
Palvetasime ja jätsime talle Piibli lauale.
Hiljem läksime taas kongidesse ringkäigule
ja läksime ka selle mehe kongi.
See mees nuttis taltsutamatult oma voodi kõrval.
Ta ütles: "Jeesus leidis mu eelmisel ööl."
Ta ütles, et ta ei lugenud mitte ühte, vaid lausa kolm peatükki
ja nüüd oli Jeesus päästnud ta.
See oli nii võimas kogemus, et seal polnud vaja jutlustadagi.
Jumala Sõna on veelgi väelisem ja teravam.
See aitas seda meest.
See mees on täna vangist väljas ja on ilmselt ka usklik.
Oled läbi käinud kõik Soome vanglad
ja näinud, et seal saab ka TV7't näha.
Jah.
Selle kohta on tulnud palju head tagasisidet.
Just nendest vanglatest, kus seda näeb.
Kõigis vanglates ei näe.
TV7 kohta tuleb palju head tagasisidet stiilis: "TV7's oli taas üks hea saade."
On tore, et sealt tuleb head tagasisidet.
Kuna paljud vangid vaatavad kindlasti sedagi saadet,
siis kas tahaksid meie kaudu neile midagi öelda?
Jaa, ikka tahan.
Seni, kuni tulen taas teie juurde
ja praegu, mil jõuan teieni teleekraani kaudu,
siis mehed - palvetage!
Nagu te ka teete.
Igaüks teist palvetab igal õhtul.
Pöörduge elava Jumala poole, kes saab muuta te elu.
Vaadake ikka TV7 saateid,
aga samas avage ka Piibel ja lugege seda!
Sealt tuleb abi teie ellu.
Oled öeldnud, et paljud vangid võivad väliselt ühtmoodi välja näha,
aga kui kongiuks nende järel sulgub
ja nad veedavad seal suurema osa oma ööpäevast,
siis mitmed neist palvetavad, loevad Jumala Sõna ja vaatavad TV7.
Eks see ole nii,
et iga suure mehe sees peitub väike poiss,
kes on sattunud hingevaenlase lõksu ja tema lõa otsa.
Igal ühel neist on soov sellest kuritegelikust keerisest
välja tulla.
Oma jõuga aga ei suuda nad seda kunagi.
Aastakümnete jooksul olen näinud, et ainuke abi peitub Jeesuses.
Tema muudab ja annab uue elu.
Tema kaudu võib saada terveks ja naaseda tagasi ühiskonda.
Kuidas suhtub vangla personal eriti vangla juhtkond
kõigisse su tegemistesse?
Sest kuigi kõigi nende olukordade jaoks
on kui ravim olemas,
siis kas mitte kõik ei peaks seda ravimit otsima?
Muidugi peaksid kõik seda otsima.
Vangla juhtkond saab aru vaimuliku töö tähtsusest
karistusasutuses.
Nad teavad seda
ja on näinud neid tulemusi, mida see kaasa toob.
Nii et kui rääkida kinnipeetavate kontekstist,
siis ainuke variant ongi elu leidmine Jeesuse kaudu.
Siis, kui sina vangis istusid, oli põhitegijaks alkohol.
Aga nüüd on mängus narkootikumid, sh ka tugevad narkootikumid.
Samuti ravimite segatarbimine, mis kõik on palju hullem.
Jah, nii see on.
Lisaks on olemas "lisko" osakonnad, kuhu tulevad võlgades narkomaanid.
Noori inimesi kasutatakse ära ja nad alistatakse narkoainetele.
Neist tehakse narkotarbijad.
Narkojoovete tõttu on tänapäeval väga palju probleeme.
Ma ei tahaks nendest rääkida.
Ma tean küll palju, aga ma ei taha sellest rääkida.
Sellest piisab, kui me neile evangeeliumi kuulutame.
Sa kasutasid sõna "lisko". Mida see tähendab?
See on kartjate osakond, kes on eraldatud oma osakonda.
See on turvaline osakond, kuhu teised ei pääse.
Meil on veel paar minutit aega.
Ütle nüüd vaatajatele, mida Jumala Vaim sulle annab.
Kord kodus suusavõistlust vaadates
nägin, et nii mõnelgi sportlastel oli kaelas ketiga rist.
Mõtlesin, et sajad tuhanded ja miljonid inimesed
kannavad kaelas risti,
teadmata, mida see tähendab ja millist sõnumit rist endas kannab.
Me vajame tänapäeval neid, kes räägivad, mis on risti sõnum.
Prohvet Jesaja ütles Jeesusest ette ennustades,
et Temast vaadati mööda.
"Ta oli põlatud ja inimeste poolt hüljatud,
valude mees ja haigustega tuttav,
niisugune, kelle pealt silmad ära pööratakse:
ta oli põlatud ja me ei hoolinud temast.
Ent tõeliselt võttis ta enese peale meie haigused
ja kandis meie valusid.
Tema vermete läbi on meile tervis tulnud.
Me kõik eksisime nagu lambad, igaüks meist pöördus oma teed,
aga Issand laskis meie kõigi süüteod tulla tema peale."
Kallis kuulaja - kõik on lepitatud,
mistõttu võta vastu see sõnum ristist!
Sõnum ristist on jõledus selle maailma jaoks,
aga sinu jaoks, kes sa usud, on see Jumala vägi ja pääste.
Aitäh Pauli! See oli hea lõppsõna.
Siin tuli välja armu imeline sõnum -
keegi pole nii sügaval, et Jeesust poleks seal.
Iga eluolukorra jaoks on lahendus ja see leidub Jeesuse nimes.
Aitäh Pauli ja õnnistusi selleks tööks, mida teed veel pensionilgi olles.
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1770 (kõne hind 10)
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa