ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Jari-Pekka Koponen.
Tere tulemast Jari-Pekka! - Tänan!
Selles saates me ei räägi sinu ärielust,
sest Studio Savo tegi sellest juba saate
ja vaatles neid teemasid.
Sinu ärid kannavad samuti... - Jari-Pekka nime.
Ja nii mõnigi me vaataja on neid ehk isegi kohanud,
kui on Soomes ringi liikunud.
Aga selles saates me keskendume rohkem
sinu pereelule ja isikliku elule
ja seda tavalisest erineva vaatenurga alt.
Vestlesime sinuga ka enne selle saate algust,
rääkides, mis on su elus viimase 10 aasta jooksul toimunud,
siis sinu lähikonnas on 10-aastase perioodi jooksul
toimunud mitu äkksurma.
Räägi, mis juhtus ja mis neid põhjustas?
Minu õde Liisa, kes oli 2 lapse ema, suri kodus ühel 1991. a. hommikul.
Olime kõik segaduses, küsides, miks ta küll suri?
Saime lahkamistõendi,
kust arst ütles, et ta polnud surma põhjuses kindel.
2006. a. suri sama pere 21. a. tütar äkitselt ühel hommikul.
Tema ema oli surres 26-aastane ja ta ise 21-aastane.
Arst ütles taaskord, et ta ei tea kindlat surma põhjust.
Neil oli lisaks ka epilepsia, kuid tavaliselt sellesse ei surda.
Tavaliselt põhjustab epilepsia lämbumisi jne.
Kuid elu läks edasi ja...
Mu vennapoeg Kaitsu läks töötervishoiuarsti juurde.
Arst hakkas tal uurima südamelöökide intervalle.
Samuti uuris arst südamelöökide intervallide QT aegu.
See võiski olla nende surmade põhjus.
Mis see QT aeg selline on?
See on südamelöökide vahelise intervalli pikkus.
Neil oli see intervall liiga pikk.
Aju ei andnud südamele igakord käsku lüüa kogu aeg.
Kui õde suri, hakati uurima vendi. Tehti erinevaid teste.
Üks vanem arst Helsingis hakkas seda asja uurima.
See kõik on viinud selleni,
et selle kohta leitakse pidevalt mingit uut teavet,
millega tahetakse aidata Soome peresid,
et selliseid asju rohkem ei juhtuks.
Selle haiguse nimi on rahvasuus "Savolaste taud".
Peale seda, kui mu õde ja ta tütar surid,
jäid ju mitmed me lähedased orbudeks ning leskedeks.
Kuid siis saabus aasta 2010.
Mul oli vend nimega Timo-Tapio Koponen.
Ta töötas meie juures 20 aastat.
Üks pagaritöökoda on Timo-Tapio nimeline.
Ta haigestus tihti ja jäi meie firma tööst eemale.
Ta oli meie firmas osanik ja käis ka meil ostmas,
kuna ei saanud haiguslehe tõttu olla tööl.
Siis aga saabus Iseseisvuspäev
ja ta läks tolle päeva õhtul raudtee lähedale.
Mitte otseselt rongi ette ega siiski raudteele,
nii et ta sai kuidagi löögi kuklasse ja suri.
Ehk siis ta plaan oli, et sellest ei jääks mingit jälge maha?
Ta soov oli, et ta ei jääks selle tulemusena vigaseks,
nii et ta suri silmapilkselt ehk siis ta sooritas enesetapu.
Nii et, kui minult täna küsida,
mis on meie suguvõsa üks raskemaid sündmusi,
siis üheks neist on mu venna selline surm.
Kuid ühtaegu rasked olid ka mu õe Liisa ja ta tütre Janni surmad.
Mingeid vastavaid haigustunnuseid Liisal ja ta tütrel ju ei olnud?
Ainult epilepsia.
Ei midagi muud, kui vaid need epilepsiahood.
Hetkel on meil ainult arstide oletused, et Liisal ja ta tütrel
olid südamelöökide vahel liiga pikad intervallid.
Hetkel on meid elus veel 8 venda.
Praegu on üks vend ja õde surnud.
Oleme nüüdseks saanud professionaalset medabi
ja me oskame juba olla ettevaatlikud.
Meid kõiki uuriti, ega meil see QT aeg liiga pikk ole
ja kui see peaks tekkima, hakatakse seda ravima.
Õe ja ta tütre puhul oli mängus väline tegur,
aga vend tegi ise valiku, et ta tahtis surra.
Ta oli 20 aastat su äripartner ja pealegi oma vend.
Siit tulevad tahes tahtmata igasugused mõtted,
kuidas sellesse kõike suhtuda?
Kuidas sellest teistele rääkida?
Ja kui oleme kristlased, siis ka küsimus: "Jõudis ta taevasse?"
Need asjad on kindlasti nii sinu kui su vanemate sees
sageli üles kerkinud.
On muidugi.
Vend jättis enesetapu ajal maha postkaarte ja tekstsõnumeid.
Nendes ta tänas meid, oma naist ja peret.
Ta ütles, et ta lihtsalt ei jaksanud enam.
Sellega aga kaasneb tohutu süütunne.
Kui mõelda, et meid oli lisaks talle veel 8 venda,
siis me oleks teinud mida iganes, et seda ära hoida.
Kuid sellega ongi see,
et kui usklik inimene haigestub ja otsustab endalt elu võtta,
siin tulebki mängu suur süütunne,
tõstatades küsimusi, kas ja kuidas oleksime saanud teda aidata?
Samuti tunnevad nii abikaasa, lapsed, vennad kui kogu perekond
suurt igatsust.
Loomulik. Sellega on palju erinevaid asju seotud.
Kuna aga su ema ja isa on veel ka elus,
siis sina ilmselt rääkisid neile sellest? - Jah.
Mina olingi see, kes helistas isale
ja ema kuulis ka kõrvalt, et Timo on surnud.
Ema hakkas kohe nutma.
Aga samal ööl ta sai siiski rahu, kogedes, et Timo jõudis sihtpunkti.
Nii läks me ülejäänute elu edasi.
Aasta pärast läksin koos perega puhkusele Ameerikasse.
Mul on 4 last ja abikaasa Hanna.
Kord Miamis olles ärkasin hommikupoole ööd üles.
Me elasime üürikorteris.
Nägin unenäo, mille osas tundsin, et pean selle üles kirjutama.
Nägin unes koosolekut-teenistust, mis toimus ühes maakohas
ühes seltsimajas - tüüpilises Soome puitmaja saalis.
Seal oli koosolek.
Üks mu noorematest vendadest jutlustas seal.
Timo naine Vuokko laulis kooris ja mina istusin tagapingil.
Äkki tuli mu vend Timo uksest sisse.
See juhtus aasta peale Timo surma.
Ta tuli sisse ja ta pea oli rätikuga kaetud.
Just see koht, kuhu ta oli löögi saanud.
Muidu aga oli täitsa enda nägu.
Ta tuli sisse ja puudutas mu karvast kätt.
Ka temal oli karvane käsi.
Kui ma selle peale ärkasin, muutus mu lein kuidagi teistsuguseks.
Mõistsin, et olem vaimus koos ja taevas on meie ümber.
Nii tulin Ameerikast palju kergema tundega tagasi.
Ühtlasi sai su ema peale pikka aega hea une tagasi,
kui ta enne oli eeldavasti nutnud ööd läbi.
Just nimelt.
Kui mulle sellest rääkisid, tekkis mul selline mõte,
et ainult Jumal teab Timo tegelikku olukorda, mis tal on.
Ja kui Jumal pidas seda vajalikuks kutsuda Timo taevakoju...
Siin ajalikus elus ei saa me seda kunagi teada.
Küll aga ehk teispoolsuses.
Lihtsalt selline mõte tekkis.
Ühtlasi aga on väga oluline, et me ei jääks sellesse loosse kinni.
Sest muidu hakkame oletama midagi, pidades seda tõeks,
aga see pole tõde.
Ainult Jumal teab, mis on tõde.
Just nii.
Kui minna veel sinna 2006. aastasse, mil mu õetütar Janni suri,
siis rääkisin sellest kohalikule kirikuõpetajale.
Ütlesin, et Janni suri usklikuna ja läks taevasse.
Kirikuõpetaja katkestas mind selle peale
ja ütles: "Kristlaste lõppsihtpunkt on tore.
See on parim, mis üldse olla saab.
Kuid keset seda kõike unustatakse omaenda lein."
Kui mõelda sellele, et mu vend Timo suri 2010. a. iseseisvuspäeva õhtul,
siis peale sellist enesetappu
on kuidagi raske pidada seda mingiks võiduks.
Sellises olukorras tuleb toetuda vaid Jumala armule,
mis oli meie jaoks üsnagi raske.
Meie, kes olime mõistnud kohut mitteusklike inimeste üle
ja olnud enamus küsimustes vastupidisel seisukohal.
Isegi, kui meil polnud paljudele küsimustele vastuseidki.
Kui aga mõelda sellele,
et Jumala arm on suurem, kui meie enda arusaamad
ja Ta võtab sind oma sülle nii, et su jalad ei puuduta enam maad...
Siis sa ei saa enam jalad maas öelda, et su õetütar suri ja läks taevasse,
aga su vend tegi enesetapu...
Vaid sa siirdud oma mõttemaailmas kuhugi sellisele tasemele,
kus on Jumala maailm
ja kus Tema ainukesena teab, mis seis on.
Nii pole meil mingit õigust nende asjade üle kohut mõista.
See kõik on olnud meie jaoks väga valus ja raske kogemus.
Üks teine mõte veel kurbuse ja leina kohta.
Lugesin üht vaimulikku ajalehte,
kus üks leina asjatundja kirjutas seal.
Tema nimi on Harri Koskela ja tema peres leidis aset hällisurm.
Ta kirjutas oma artiklis, mis ka mind aastate jooksul lohutas,
et me ise ei saagi tegelikult oma leinaga midagi teha,
vaid meil on kaks valikut.
Me kas laseme kõikväelisel Jumalal alustada meie sees selle leinatööga,
mida vaid Tema saab teha.
Või meil on võimalus kibestuda, millele minagi väga lähedal olin,
esitades endale suurest süütundest küsimusi:
"Oleksin ma kuidagigi
saanud hoida oma venda enesetappu sooritamast?"
Harri Koskela kirjutas veel,
et kuigi vaid kõikväeline Jumal saab teha meis seda leinatööd,
läheb selleks siiski ka professionaalide abi tarvis.
Nii nagu me firmaski käisid terapeudid,
kus kõik ju tundsid Timot.
Nad tulid ka me maakohta Säkinmäele, kus ma sündisin.
Seal oli ühel õhtul neli põlvkonda terapeutidega koos
ja nad küsisid igaühelt: "Kuidas sa tundsid Timot?"
Sellisel viisil saime ka professionaalsete inimeste abi.
Ilmselgelt on tegu raputava kogemusega.
Timo surmast on nüüdseks 9 aastat möödas,
aga see on ühtpidi endiselt hell teema su jaoks,
isegi, kui sellele koguaeg ei mõtle.
Olen hakanud mõistma inimesi, kes ütlevad, et oleks parem,
kui mõnda päeva aastas poleks olemaski.
Iseseisvuspäev on meie jaoks just selline päev.
Moodustasime oma kaheksa vennaga WhatsApp grupi.
Lisaks on meil veel mitmeid peregruppe jne.
See kõik räägib sellest, et vahel on endiselt raske
ja mõni olukord võtab endiselt rajalt maha.
Timo oli looduse inimene
ja ainus meie perest, kes suutis sööta linde otse peopesalt.
Tal oli väga kaunis hing.
See on huvitav, kuidas lindudel on selline instinkt.
Seda ei osata seletadagi,
aga me näeme, et selline asi toimub.
Ja kui mõelda sellele ka me usuelu kontekstis,
siis me usume ju Jumala Sõnasse.
Peaksime uskuma sellesse siiras lapsemeelses usus
ehk siis uskuma, et Jumala Sõna on tõde.
Eks Jumal muidugi kinnitab seda ka mitmel erimoel,
kuid kogu usuelu ongi see, et kas me usume, et Jumal on olemas
ja kas Ta on selline nagu Piibel meile sellest räägib?
Just.
Ja peale seda kõike on see sihtkoht nii tore.
Seal pole enam ei pattu
ega haigusi ja nuhtlusi, mis on siin maailmas.
Seda ju koolis ei õpetatud,
kuidas valmistuda noore inimese surmaks.
See on lähedaste jaoks väga raske protsess.
kogesime teiste poolt siiski rohket kaastunnet,
mille eest oleme tänulikud nii kristlastele,
kui kõigile teistele inimestele, kes toetasid ja aitasid meid.
Timo koju läks me kogudusest üks vanem mees ja ütles:
"Ma jäin juba väikese poisina isata ja olen eluga hakkama saanud."
Sa olid 1990'ndate alguses ärimees
ja oled elanud üle kaks marga devalveerimist
ning muid raskusi.
1990'ndate algus oli masu tõttu kogu ettevõtlusmaailmas väga raske.
Soomes läks rahvamajandusel vägagi halvasti.
Olen kuulnud, et tol ajal tegi u 3000 ettevõtjat enesetapu.
Ja mida kõike muudki ei kannatatud.
Nüüd võiks ju mõelda-küsida, kes oli selles kõiges süüdi?
Või kas keegi üldse oligi süüdi?
Ka sina puutusid tollal nende asjadega kokku.
Jah.
Meil olid väga rasked ajad.
Esimese devalveerimise uudist kuulsime raadiost.
Mul käisid hirmujudinad üle keha ja isa läks täitsa endast välja.
Teadsin, et palju tööd on ootel.
Timo oli parajasti reisil ja saabus Helsingi lennujaama.
Ta nuttis lennujaamas.
Ta teadis, kui palju tööd peavad töölised rohkem tegema.
Nendes oludes läksid mitmed mu tuttavad vabasurma.
See oli kohutav aeg.
Vana mark "murti katki"
ja Soome ettevõtlusmaailm poleks osanud midagi sellist ette näha
Ka valitsus ei teadnud,
kuidas ja kuhu selle kõigega edasi minna.
Mäletan ka ise seda aega, kuna olin ise samuti sel ajal ärielus.
Siis võeti vastu 2 seadust,
mis olid suuresti kõige selle põhjuseks.
Nendega tehti vabaks valuutalaenude võtmine.
Nende intressid olid 5%, samas kui marga intress oli 17-18%.
Mitmed arvutasid, et selle laenu saab mõne aastaga tagasi makstud
ja et tegu on targa investeeringuga.
Aga siis tulid järjest kaks marga devalveerimist.
Nende tagajärjel muutus see laen vist 30% kallimaks.
Kui võtsid näiteks 1 miljoni laenu, tuli sellele tuli 300 000 lisaks.
Oli aeg, kus müüja kohtus ainult müüjaga.
Ostjaid polnud ja nõudlus oli kõikjal väike.
Ettevõtete tulemused ja muud näitajad langesid.
Seetõttu kaotasidki inimesed lootuse. Polnud enam, mille peale loota.
Seepärast tegid ka paljud enesetapu.
Jah. Siin räägime ka häbist, mis sellega kaasas käis.
Ettevõtja võttis valuutalaenu, mis tõusis 14%.
Siis järgmine laen kõikus kuskil 30% juures.
Häbi oli väga suur.
Olen ise ettevõtjana mõelnud,
et kui me räägime enesetapust ja ka pankroti häbist,
siis me teame, et Soomes on umbes 300 000 ettevõtet.
Osad neist ettevõtetest lihtsalt hingitsevad.
Samuti räägitakse tänapäeval "loovast hävingust",
mis teeb ettevõtetele lõpu peale.
See viib pankrotti.
Seoses nende kõigiga toimusidki 1990'ndate alguses
MASU-aegsed 3000 enesetappu.
Soomes juhtub iga päev igasuguseid asju.
Seetõttu mõtlesin ka,
et kui sellest kõigest siin sinuga täna räägime,
et keegi võiks leida lohutust faktist,
et elu läheb vaatamata kõigele ikkagi edasi.
Elu on alati edasi läinud.
Isegi vaatamata enesetappudele,
mille pärast mitmed tunnevad end olevat süüdi ja jäävad kui ohvriks.
Tuleb minna edasi ja anda Jumalale tegutsemisluba,
et kõikväeline Jumal laseks meil minna läbi leinaprotsessist.
See kergendaks väga palju.
Soomes on ilmalikustumine läinud vägagi kaugele.
Enam pole neid, kes ütleksid, kelle poole võiks pöörduda -
näiteks Jumala poole.
Et Tema on see, kes aitab
ja kes saab lohutada ning kinkida uut lootust,
sest Tema loob uut ja me saame loota Tema peale.
Kui sellist abi või ka teraapia abi
ei leidu inimeste "lohutuspaketis",
siis see on väga suur puudujääk.
Kuna sa oled osa paljudest ettevõtetest ja organisatsioonidest
ja tead neist väga palju,
siis milline abivõrgustik seal täna eksisteerib
ja kuidas nende kaudu aidatakse?
Selles on sul õigus, et me vajame inimeste abi, terapeuti, inimtarkust.
Aga samas me teame,
et Jumala Püha Vaim on suurim hingehoidja.
Nii oleks kena, et kui keegi vajab,
siis leiduks keegi teine, kes sellist lohutust jagaks,
sest sealt tuleb kõige suurem lohutus.
Ettevõtja heaolu on me maal täna soodustatud seisus.
On tore, et selles võrgustikus on inimesi,
kes on ise raskeid asju kogenud
ja suudavad seetõttu teisi aidata.
Me teame, miks TV7 on olemas
ja miks võime kõikväelise Jumala käest abi saada.
Soome vajab eelkõige sellist abi.
Soome vajab sellist sõnumit.
Kui võtta asja laiemalt, siis me teame,
et ka noorte seas on suurenenud vaimse tervise häired.
Seda juba kooliõpilaste tasemel.
Alkohol ja mõnuained on aina vabamalt kättesaadavad,
millega hävitatakse noori.
Nii on Soome pärast suur palvevajadus.
Või mida sa arvad?
Jah. Palvet on vaja rohkem, kui eales varem.
Räägitakse, et me elame "maailma kõige õnnelikumal maal".
Samas pole olemas sellist täiskasvanud soomlast,
kelle pere- või sõpruskonnas
poleks keegi sugulane või sõber teinud enesetappu.
Pole teada sellist soomlast, kellel poleks olnud pankrotti.
Ja just ausa pankroti häbist peabki rääkima.
Kas ikka peab ja on vajalik selle pärast nii palju häbeneda?
Sedakaudu saab jõuda vaimse terviseni.
Me elame "maailma õnnelikumal maal",
ja samas võitleme vaimse tervise probleemidega
rohkem kui eales varem, sest mõistame nende olemasolu.
Kristlikes ringkondades tuleks mõista, et vaimne tervis võib muutuda.
Seal oleks vaja vastavaid oskusi.
Samuti ka Jumala hoidmist,
et Püha Vaim oleks abistamise ajal samas ligi
ja seda kaudu tekitataks selline pakett, mis aitaks inimesi
nende kõige sügavamates probleemides.
Kui on jalaluu murd, vähk jne., siis neist on lihtne rääkida.
Just.
Aga kui asi on "kõrvade vahelisel alal", siis hakatakse äkki häbenema.
Kui rääkida vaimsetest ja vaimulikest asjadest,
siis meil puuduvad paljuski selle ala oskused.
Kuid Jumal suudab ka sellel alal tarkust anda.
Õnneks on me ümber siiski häid inimesi,
kes saavad aru, et neisse asjadesse peab sekkuma.
Kõige suurem puudus on armastuse puudus. - Just.
Me ju teame, kes on armastuse allikas -
Jeesus, kõikväeline püha Jumal.
Tema käest saamegi seda armastust.
Kui Jumalaga on ühendus katkenud, siis seda armastust ei tule.
Inimesed peaksid leidma ühenduse Jeesusega.
Jah. Tema on täis armastust.
Ta annab seda ülikülluslikult. Tuleb vaid paluda.
Nüüd aga võiksid öelda vaatajatele, mida Jumala Vaim sulle annab.
Hea vaataja!
Tahan siin stuudios öelda,
et meil on kõikväeline ja armuline Jumal.
Temal on kõik olemas. Tema teab kõike.
Kui koged oma elus häbi või midagi sellist, mida pead varjama,
siis räägi sellest julgesti usaldusväärsele sõbrale
ja palu Jumala abi.
Päästja Jeesus
tahab Püha Vaimu läbi pakkuda sulle parimat hingehoidu
ja olla sulle armuline.
Otsi keegi usaldusväärne sõber, kes tunneb seda asja.
Kui tunned, et vaimse tervise või üldse eluga on raskusi,
siis pöördu kellegi asjatundja poole.
Samuti vii need asjad palves Jumala ette.
Tihti me häbeneme nende asjade pärast ilmaasjata,
sest Jumalale on nagunii kõik teada.
Seetõttu saab kõik korda, kui otsime abi õigest kohast.
Tahan julgustada ja öelda, et Tema on täis armu ja tõde.
Ja nagu just äsja öeldud - Ta on täis armastust.
Seda armastust Ta tahabki sulle välja valada.
Tahan õnnistada sind nende sõnadega hea kuulaja.
Samuti tahan sind julgustada -
kui näed oma kõrval kedagi raskustes olijat,
siis julgustagem teineteist veel rohkem!
Aitäh Jari-Pekka!
See on tõesti tähtis asi.
Kui räägid ettevõtja heaolust,
siis sel juhul on tähtis inimese hinge olukord.
Kui inimene saab tunda Jeesuse armastust,
siis ta meeled uuenevad.
Siis on ka hingega kõik korras
ja kogu inimese ning ka kehaga on kõik korras.
Nii võikski lõpetuseks küsida: "Kuidas su hingega lood on?"
- Just.
Aitäh ja selle küsimusega me ka lõpetame.
Aitäh Jari, et olid selles saates
ja saime rääkida natuke teistsugusel teemal,
kui tavaliselt "Isanda lauas" saadetes.
Aga usun, et see oli see,
mille Jumal seadis selle saate eesmärgiks.
Aitäh, et sain tulla ja jätkuvaid õnnistusi teile!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1770 (kõne hind 10).
Võid annetada pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa