Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Olen Martti Ojares ja vieraanani tänään on Mika Särkkä.
Tervetuloa Mika. - Kiitoksia.
Lähdetään käymään läpi, kuka on Mika Särkkä mutta ensin katsotaan -
mistä olet maailmaan tullut, missä ja mitkä olivat ensimmäiset elinvuotesi?
Tampereella olen toki syntynyt, tamperelainen -
mutta juuret menevät Keski-Suomeen, isän puolelta, Särkät.
Toivakasta on tullut maailmaan monta hyvää asiaa -
mm. Martti sinun puolisosi, joka on myös Särkkä, olemme sukulaisia.
Sieltä Tampereelle ja Pohjanmaalla on myös sukujuuria -
ja jopa Karjalan puolelle. - Aivan.
Mennään eteenpäin nopeasti, kun sinulla on niin paljon asiaa.
Sinä olet varmasti Suomen ensimmäinen saarnamies tai pastori.
Silloin käytettiin varmasti saarnaaja. Kerro siitä. Se on huikaiseva juttu.
Ensimmäinen siinä mielessä, että aloitin saarnamiesuran -
jo 5-vuotiaana. - Sitä minä tarkoitin, Suomen nuorin.
Kyllä. Se oli sellainen asia, noin lyhyesti tiivistettynä, -
että uskovainen mummu, -
Tampereella Essu-mummu ja toinen mummu Toivakassa, Lyyli-mummu, -
kylvivät uskon siemeniä sydämeeni jo ihan, kun olin pikkupoika.
Sain kuvaraamatun lahjaksi ja luin sen läpi -
ja Uuden Testamentin jo alle koulu- ikäisenä. Osasin 5-vuotiaana lukea.
Jonkinlainen sisäinen kutsumus, haave, ajatus.
Kävin paljon kokouksissa jo aivan -
muutaman kuukauden ikäisenä ensimmäisen kerran -
pyhäkoulutätien sylissä ja siitä lastenleireille.
Jollakin lailla meni niin, että mummot pyytelivät Tampereella ja Toivakassa,
että pidä kokouksia. Olin kovin puhuvainen ja laulavainen.
Otin Raamatun, koska osasin lukea 5-vuotiaana.
Peukalopaikalla otin evankeliumikohdan, josta saarnasin.
Mummut pyytelivät naapureita ja ystäviä sinne. Lauloin ja rukoilin.
He kertoivat myöhemmin ja -
silloinkin, että niissä vaikutti erityisesti Pyhän Hengen läsnäolo.
Tuli hyvät raamatunkohdat ja rukoukset.
Keräsin myös kolehtia tyhjään viilikippoon, rahaa Afrikkaan.
Jos sinne liian vähän kolikoita laitettiin, -pastori itse keräsi ne-, -
niin en lähtenyt pois vieraan edestä ennen kuin sinne laitettiin enemmän.
Saatiin hyvät rahat Afrikkaan, jotka lähetettiin vaatteiden muodossa.
Tämä jatkui, voi sanoa, tähän päivään asti, aktiivinen saarnaaminen.
Kyllä se on jatkunut. Sanotaan, että viittä kymppiä kohti luisutaan -
siitä 5-vuotiaasta. On jatkunut tähän päivään asti.
Se on suuri Jumalan armo ja ihmeellinen asia.
Tapasit tunnettuja suomalaisia saarna- miehiä, Pentti Tynjälää ja muita, -
joilta sait tällaisten senioreitten opetusta tai rohkaisua ja vahvistusta.
Kyllä mm. Pentti Tynjälä, toki niitä on ollut paljon muitakin ihania veljiä.
Osa vielä elää mutta Pentti on vanhurskasten levossa.
Pentti oli yksi niistä, jotka olivat oikein puuhamiehenä.
Olin 14 vuotias ja asuttiin Etelä-Pohjanmaalla, Alavudella.
Pentti oli aktiivinen seurakuntalainen. Asuin lähellä Alajärvellä. Se oli -
baptistiseurakunta mutta täynnä tulta ja käytännössä helluntaiseurakunta.
Kun olin puhuvainen ja halusin, että muutkin kuulevat Jeesuksesta, -
todistelin koulukavereille ja ystäville. Niitä alkoi tulla uskoon.
Meidän luokalta puolet oppilaista teki uskonratkaisun, ja naapuriluokalta.
Menivät tunnustamaan opettajalle rötöksiä ja lunttauksia.
Se kosketti koko koulua ja niitä paikkakuntia, ihan lähipaikkakuntiakin.
Nuoria tuli uskoon. Veljet seurakunnassa näkivät, -
että pojallehan on uskottu evankelis- tan lahja. Se oli luonnollista minulle.
Olin 14, niin he esittivät, että siuna- taan seurakunnan evankelistaksi.
He ostivat minulle lihavan Raamatun.
Pentti Tynjäla sanoi, että saarnaa tästä Jumalan Sanaa.
Jos ihmisiä tulee uskoon, on se hyvä merkki, jatkat.
Jos ei tule, etsi itsellesi äkkiä kunniallinen ammatti.
Niin niitä tuli uskoon, Pentti rohkaisi ja sanoi, -
että jos on nälkä evankelistan tiellä, niin järsi käpyä -
ja jos ei ole rahaa niin myy takkisi.
Jos niin surkea usko on, että nälkään kuolet tässä hommassa, -
sanoi Pentti Tynjälä, penttimäiseen tyyliinsä, -
"Minä tulen hautajaisiin ja kannan itse hautaan -
ja takaan, että hautajaisissa on valtavan hyvä henki."
Ei ole tarvinnut käpyä järsiä eikä takkia myydä.
Palaisin vielä siihen 5-vuotiaaseen, miten tulit uskoon.
Siinä tapahtui, että olit jotain pipa- reita tai mitä olit ottanut. - Kyllä.
Sellainen henkilökohtainen synnintunnossa tehty uskonratkaisu -
tapahtui 7-vuotiaana Tampereen helluntaiseurakunnan lastenleirillä.
Olin suuri piparivaras äidin kipolta. Lastenleirillä synnit jollain lailla, -
ne varkaudet alkoivat polttaa minua.
Tajusin, että se on syntiä Jumalaa vastaan, mutta myös äitiä vastaan.
Tajusin, että mun täytyy saada syntini anteeksi. Sillä leirillä -
ensimmäisen kerran tietoisesti rukoilin -
"Jeesus, anna synnit anteeksi."
Koin valtavan rauhan. Sitä kokemusta ei voi kuvata, se täytyy kokea.
Se on rauhan kokemus.
Samassa hetkessä täytyin myös Pyhällä Hengellä.
Sain armon puhua uusin kielin. Se oli taivasta maan päällä.
Se on se ensimmäinen kokemus, missä on kokemusperäinen -
syntien anteeksi saamisen kokemus ja rauha.
Sinä olit 7-vuotias. Monet eivät... On aika harvinaista, -
että todella saa Pyhän Hengen kasteen 7-vuotiaana. - Kyllä.
Se oli erikoinen sitä Niilo Ylivainion aikaa -70-luvun loppupuolta.
Se oli hyvin tavallista siihen aikaan lainausmerkeissä, -
että lastenleireillä täytyttiin Pyhällä Hengellä.
Opetusta oli paljon ja usko tulee kuulemisesta.
Näimme millaista se on, kun ihmiset täyttyivät Pyhällä Hengellä.
Kaatuivat Jumalan voimasta, puhuivat uusin kielin.
Sanottiin, että kiitä Jeesusta syntien anteeksi saamisesta.
Aloin kiittämään omin sanoin, kiitos Jeesus.
Ensimmäisen kerran elämässäni kuulin tähän korvaan hellä miesääni, -
joka ei ollut paikalla, taivas puhui. Jeesus kysyi: "Mika mistä sinä kiität."
Sanoin ääneen, että Jeesus Kristus on kuollut syntieni puolesta ristillä.
Näin kuin punainen liinavaate lähti taivaasta laskeutumaan päälleni, -
kun se koski suutani, silloin se tapahtui.
Uusin kielin sain kiittää, suomenkielen sanat eivät riittäneet.
Tuo mitä sanoit, että Jeesus kuoli syntieni puolesta.
Siinä en evankeliumin ehdoton ydin.
Siinä varmasti kaikkien saarnamiesten pitäisi viipyä hyvin pitkään. - Kyllä.
Sana rististä on evankeliumin ydintä.
Nimenomaan se on pääasia, missä meidän täytyy pysyä.
Kun siinä pysytään, siihen Pyhä Henki yhtyy. - Kyllä.
Silloin on kokouksissa myös voimaa. - Aivan.
Niin kuin sanoin, koko ajan olet saarnannut -
mutta kuitenkin hankit itsellesi opettajan ammatin sivussa.
No joo. Minulla ei ole loppututkintoa mutta opiskelin jonkin verran -
erityispedagogiikkaa ja myös sairaanhoitoalaa.
Olen toiminut opettajan hommissa, erityisopettajana, -
ja jonkin verran sairaala-alalla.
Koko ajan 14-vuotiaasta asti, olen ollut seurakunnassa töissä, -
jopa saanut vähän palkkaa, silloin jo 14-vuotaasta.
Palkan tähden ei kukaan tähän lähde, ei saa enkä minäkään -
mutta Raamattukin opettaa siitä, että näin voi tehdä.
Olen myöskin opiskellut tosiaan ns. maallista alaa ja tehnyt sitä.
Saarnamiehen työ, evankeliumin julistaminen ja Jeesuksen -
ja hänen seurakuntansa palveleminen on 5-vuotiaasta asti -
ollut kaikkein kirkkain johtotähti elämässäni.
Kaikki elämän ratkaisut, aviopuolison valintaa myöten -
on tehty silmällä pitäen tosiasiaa, että tämä kutsumus -
säilyy, etenee, kirkastuu ja Jumalan armosta olen saanut sen säilyttää.
Voitko kertoa millä tavalla Jumala johdatti aviovaimon?
Voi, voi, se on ihana kertomus, ihana Milla ja meillä on 2 aikuista lasta.
Manuel ja Mariel, pitkälle yli 20-vuotiaat.
Kun olin jo saarnamies, niin kävin pitämässä kokouksia myöskin -
muilla paikkakunnilla, mm. Porissa, jossa Milla vanhempineen asusteli.
Kaakisen perheen vanhimpana tyttönä.
Aloin katselemaan, muistaakseni nuorisopäiviä pitäessä -
puhujavieraana, että tuollahan on sirpakka plikka kuulijoiden joukossa.
Katselin, että hän palveli, oli pyhäkoulun opettaja ja oli palvelualtis.
Hankkiuduin heille kylään kokousten jälkeen kahville, -
sielläkin seurailin. Pyysin audienssin hänen pastorinsa kanssa.
Kyselin, että millainen plikka tämä on? Olisiko siitä saarnamiehen puolisoksi?
Eräässä tapahtumassa menin hänen luokseen, rukoilin, kyselin Herralta.
Sain varmuuden, saapastelin hänen luokseen ja kysyin, mitä olet -
mieltä heitetäänkö vispilät samaan kulhoon? Siitä se lähti. - Aamen.
Yhdessä olette vaeltaneet. Kerrotko missä vaiheessa ja miten -
sait kutsun siirtyä Espanjaan lähetystyöhön.
Lähetystyötä on ollut niin pienestä kuin muistan.
Sieltä Afrikasta tuli kortti, kun sinne oli lähetetty, -
Pelastusarmeijan kirpputorilta ostettuja pestyjä vaatteita -
näillä minun kolehtirahoilla.
Sieltä tuli kortti, jossa afrikkalaiset olivat hienosti puettuja ja teksti, -
että kiitos Mika pastori, nyt meillä on vaatteet päällä.
Silloin ajattelin, että minusta tulee lähetyssaarnaaja Afrikkaan.
Se oli luonnollista, koska Essu-mummu Tampereelta -
rukoili Kenian puolesta, -
koska Tampereen Saalemin lähetit olivat siellä.
Jollakin lailla valmistuin Afrikkaan, en vain jollakin tavalla vaan syvästi -
ja odottelin, että koska aika on lähteä Millan kanssa.
Ekoilla treffeillä, kysyin Millalta, mitä mieltä hän on lähetystyöstä.
Jos hän olisi sanonut ettei kiinnosta, niin se olisi päättynyt ennen alkua.
Hän sanoi, että hänellä on kutsu ja mielenkiinto.
Kävin Afrikassa pitämässä kokouksia. Maasai-maassa kierrettiin.
Oli kuukaudenkin kokoussarjoja.
Sitten eräänä päivänä vuonna 2003 vieraillessani Espanjassa -
ja pitäessäni kokouksia suomen- kielisessä seurakunnassa kutsuttuna.
Jumala puhui selvästi eräänä yönä matkailuautossa, että -
"Sinä et mene Afrikkaan, sinun pitää tulla tänne."
Siitä alkoi prosessi, jossa rukoilin ja etsin Herraa.
Herra selvästi vahvisti kutsunsa sinne.
Täysin ulkopuolelta omien suunnitelmien.
Alettiin opiskella espanjaa ja muutettiin v. 2004 -
pioneerialueelle, Alicanten lääniin, sisämaan puolelle.
Kaupunkiin, Alvoradiin, jossa ei vielä ollut espanjalaisten keskellä -
evankelista seurakuntatoimintaa.
Pioneerievankeliointi yhteistyössä lähialueen seurakunnan kanssa.
Sieltä aloitettiin, vuokrattiin tilat. Meitä oli 4 siinä seurakunnassa, -
puolisoni, minä ja espanjalainen pariskunta.
Mitä ajattelet siitä kun Espanja on... -
eikö Paavalin matka mennyt Espanjaan asti?
Sinne on julistettu jo alusta pitäen evankeliumia. Eikö siellä ole?
Espanjan tilanne on evankeliumin kannalta...
Siellähän on kirkkoja ja uskontoa mutta pelastavaa evankeliumia, -
jossa ihminen kohtaa Kristuksen henkilökohtaisena Vapahtajana, -
on hyvin vähän. Siellä on vieläkin tuhansia kaupunkeja ja kyliä, -
joissa ei ole yhtä ainutta evankelista seurakuntatoimintaa, -
ääntä, jossa julistetaan, että Kristus pelastaa, ei kirkko.
Ei katolinen eikä evankelinenkaan.
Tarvetta on edelleen. Minulla on ollut ajatus myös Suomessa, -
että mennään sinne, missä ei tunneta Jeesusta.
Se on nimenomainen Jeesuksen käsky ja pahasti kesken.
Ketään ei ole vapautettu vastuusta. Jollain lailla, joko lähettäen -
tai itse mennen. Lähettäen, rukoillen, uhraten varoista.
Etsimme kaupunkeja ja kyliä missä ei vielä ole evankelista seurakuntaa.
Kyllä siellä on tarvetta vielä.
Jos menet alueelle, jossa ei ole "tervetuloa tänne," -
pikemminkin päinvastoin. Millä tavalla olette kuitenkin päässeet sinne?
Tietysti kutsu kantaa. Syvä tietoisuus siitä, että -
eihän Jeesuskaan ollut tervetullut oman kansansa pariin valitettavasti.
Eikä muinaiset lähetystyöntekijät olleet tervetulleita alueille -
mihin he menivät. Se on ihan luonnollista.
Valmistutaan, pidetään sitä luonnol- lisena asiana, jopa kunnia-asiana.
Punaista mattoa ei levitetä, eikä torvisoittokuntaa.
Valmistaudumme kärsimyksiin ja ne ovat osa luonnollista kristityn elämää.
Kun menemme alueelle, missä ei ole Kristuksen valoa, siellä on pimeys.
Ei pimeys tykkää siitä, että valo tulee, koska se paljastaa pimeyden teot.
Ei kaikki tykänneet, ei tervehditty kadulla.
Kun vuokrattiin ensimmäinen rukoushuone Burismalta,-
ihmiset tulivat rukoushuoneen eteen, sylkivät rappusille. Meillehän se oli -
kunnia-asia, että saamme jotain vähän kärsiä Jeesuksen nimen tähden.
Tavallaan oli ihan kuin bensaa tuleen.
Rakkaudella ja hyvillä teoilla kohtasimme näitä ihmisiä.
Avasimme kirpputorin, lahjoitimme köyhille vaatteita.
Se avasi ihmisten sydämiä. Rukoilimme ja paastosimme paljon.
Joitakin alkoi tulla uskoon ja siitähän työ lähtee eteenpäin.
Jumala myös... julistettua Sanaa seuraa ihmeet ja merkit.
Yksi hyvin merkittävä -
parantumistapahtuma on sinun seurakunta-ajoiltasi.
Kerrotko tuoreen esimerkin.
Mehän sieltä Alvoradiista, josta mainitsin, menimme muuallekin.
Aikaa myöten Jumala johdatti Villena nimiseen kaupunkiin.
Siellä 5. toukokuuta tänä vuonna -
tuotiin tilaisuuteen syntymästä asti sokea tyttö, Saraima.
Espanjalaisten vanhempien espanjalainen tyttö.
Vanhemmat eivät ole uskossa. Noin 50 hengen seurakunta on syntynyt.
Ihan lähestulkoon nollasta, ei ihan, oli muutamia uskovia.
Ihmisiä on tullut uskoon ja n. 50 hengen seurakunta ylisti Herraa -
sunnuntaiaamuna 5. toukokuuta. Tämä n. 5-6 kk ikäinen tyttö tuotiin.
Hänet oli diagnosoitu Valencian sairaalassa täysin sokeaksi.
Ei mitään toiveita, että koskaan näkö voisi palautua.
Ei sellaista mahdollisuutta. Epätoivoiset vanhemmat tulevat.
Olivat kuulleet, että Jeesus ilmestyy. Heidän ystäviään oli tullut uskoon.
He tuovat esille tämän lapsen.
Seurakunnan nykyinen pastori Samuel Rodriguez rukoilee lapsen puolesta.
Hän sydämessään kokee äänen, joka sanoo: "Älä rukoile niin kaukaa.
Mene ja laske kädet lapsen silmien päälle ja julista Jeesuksen nimessä -
täyttä terveyttä, Jeesuksen verihaavojen kautta."
Hän tekee sen, laittaa kädet lapsen silmien päälle -
ja kun ottaa kätensä pois niin vauva alkaa itkemään.
Isä ja äiti alkavat itkemään, syntyy kalabaliikkia tilaisuuteen.
Pastorikin ihmettelee ja kysyy, että mitä nyt tapahtuu?
Vauva kääntelee päätään ja räpyttelee silmiään valon arkuuden tähden.
Siinä hetkessä selvästi nähdään, että lapsi nyt näkee.
Hänet viedään 2 päivän päivän päästä Valencian keskussairaalaan, -
missä sokeus diagnosoitiin. Tuolla useiden lääkärin tekemien -
tutkimusten jälkeen todetaan, että molemmat silmät näkevät 100 %.
Täysi terveys on tullut.
Minullekin lähetettiin lääkäreiden tekemät diagnoosit ja todistukset.
Tämän seurauksena seurakuntaan ja kaupunkiin syntyi hengellinen herätys.
Niin että 5. toukokuuta tilaisuudessa oli noin 50-60 ihmistä mukana.
Seuraavana sunnuntaina oli jo 100 ihmistä.
Tämä ihme tuo ihmisiä seurakuntaan, -
jopa Jeesuksen luokse ihan kirjaimellisesti.
Nyt siellä on n. 120 ihmistä mukana.
Tämän kesän aikana, hyvin pitkälti tuon ihmeen seurauksena, -
ihmisiä on tullut uskoon.
Ihmeet ja merkit seuraavat julistettua Sanaa.
Sana kylki menee aina edellä mutta sitten tulee sitä, joka vahvistaa Sanan.
Ihmiset havaitsevat, että tämä onkin Jumalan Sanaa. - Kyllä juuri näin.
Ihmeet herättävät, leipä pitää tiellä, sanottiin ennen.
Kyllä meidän evankeliumi on vähän ontuvaa, -
jos ei koskaan nähdä ihmeitä, merkkejä ja yliluonnollisia asioita.
Tasapaino Sanan ja ihmeiden välillä. - Kyllä.
Sana on ensimmäinen mutta kun Sana on Pyhän Hengen inspiroima.
Silloin täytyy olla Sana plus Pyhä Henki yhdessä.
Silloin tulee Jumalan voima. - Kyllä.
Niitä olet lähetystyössä... sinulla on varmaan moniakin esimerkkejä.
Suuria ihmeitä tapahtuu ja suurin on, että ihminen tulee uskoon, -
saa syntinsä anteeksi. Villena on Espanjan pahimpia noitakaupunkeja -
ellei pahin, on tavattomasti noituutta. Katolinen kiirastulioppi osaltaan on -
synnyttämässä henkimaailman puoleen katsomista.
Tahdotaan tietää missä vaiheessa sukulaiset kiirastulessa ovat.
Käännytään jopa noitien ja selvännäkijöiden puoleen.
Se on vain yksi syy, on muitakin mutta noitiakin on alkanut tulemaan uskoon.
Se on suuri ihme, että pimeyden kahleissa olevat ihmiset -
suurten pelkotilojen alla olevat noidat ovat antaneet elämänsä Jeesukselle.
Samaa olen kuullut Intiasta, hindupäälliköt.
Kun he tulevat, niin sen vaikutus on merkittävä.
He tuovat seurakuntansa mukana. - Kyllä, aivan.
Mitä muuta Espanjan työajasta haluaisit vielä tuoda esiin?
Sellaista joka olisi merkittävää.
Minulle aikanaan opetettiin, että -
on vain sellaisia uskovaisia, jotka itse lähtevät.
On kolmenlaisia uskovia. Ne jotka lähtevät, lähettävät -
ja kolmas ryhmä on tottelemattomat. He asuvat kuivassa erämaassa.
Haluaisin sanoa Espanjan ja yleensä lähetystyön suhteen, -
että meidän täytyy aina nähdä kauemmaksi.
Hyvä on nähdä lähelle mutta myös kauemmaksi.
Espanjakin tarvitsee vielä lähetystyöntekijöitä, -
ihan evankeliumin julistajia.
Kun ihminen on Jumalan johdatuksessa, -
olkoon kutsumus mitä tahansa, arkipäivässä. Siellä on aina hyvä olla.
Tehdään myös lähetystyön puolesta se mitä voidaan, jos ei itse voi lähteä.
Espanjassa on... nyt on Espanjan aika.
Halutaan uskoa se ja on hyvä muistaa rukouksin.
Siellä on nyt ihmisiä tullut uskoon, seurakuntia on perustettu paljon.
Se on ihana asia. Espanja ei ole koskaan tunnetun historiansa aikana -
kokenut hengellistä herätystä koko maana. Ei milloinkaan.
Tahdon uskoa, että nyt on aika.
Mika, olet Suomessa Malmin Saalemin johtava pastori.
Sitä kautta, totta kai, seuraat asioita Suomessa ja Pohjolassa.
Mitä haluat sanoa lyhyesti, missä me Suomessa mennään?
Minun on ehkä vähän vaikea arvioida, missä me Suomessa mennään.
Olen niin paikallisseurakuntamies. Toki seuraan aikaa.
Olen hieman positiivinen luonne.
Näen asioita, että ei ole hengellistä herätystä kansakuntana -
meille nyt suotu mutta paikkakunnissa on.
On evankeliumin julistajia, on rukousta -
ja ihmisiä tulee edelleen uskoon, ihmeitä tapahtuu.
Malmin Saalemissa Jumalan armosta ja vastauksena monien rukouksiin, -
olemme saaneet nähdä, että ihmisiä on tullut uskoon.
Pienestä alusta on syntynyt 45 eri kansakunnan seurakunta, -
jossa saadaan nähdä Herran tekoja. - Millä eri kielillä te julistatte?
On ehkä 4-5 pääkieltä; amrahan, farsin, venäjän, -
espanjan ja ihan suomen kieli. - Niin aivan.
Se on kyllä varmasti hyvin mielenkiintoinen ja tuo ihan oman -
värinsä suomalaisillekin, jotka siinä ovat.
Herran huone on kaikkien kansojen rukoushuone. - Aivan.
Se on ihana siunaus, toki haaste myöskin mutta hyvä haaste.
Mutta juuri tällä hetkellä, Mika, kerro meidän katsojille, -
mitä Pyhä Henki juuri nyt antaa, ole hyvä.
Okei. Tahdon toivottaa kaikille katsojille siunausta.
Sydämeni rukous, meidän rukouksemme on ollut, että tämänkin -
haastattelun kautta voisi tulla Jumalalle yksin kunnia.
Hän on kaiken kiitoksen ja kaiken kunnian arvoinen.
Hän on meidät armossaan kutsunut ja saamme olla Hänen palvelijoitansa.
Se, että saa olla Jumalan palvelija, on suurin kunnia, arvonimi elämässä.
Tahdon kiittää monia katsojia myös, -
että olette rukoilleet puolestani, omien terveyshaasteiden edestä.
Jumalan on kuullut rukoukset, olen näin hyvässä kunnossa.
Tahdon sanoa, että edelleen kaikki Raamatun lupaukset -
ovat Jeesuksessa niin ja aamen. Raamatussa sanotaan, -
että usko Herraan Jeesukseen, niin pelastut ja se toimii.
Myöskin sanotaan, että he laskevat kätensä sairasten päälle -
ja ne tulevat terveiksi. Jos on jotain sairauksia tai muita haasteita -
elämässä, voit myös rukoilla vaikka nyt -
ja sanoa Jeesuksen nimessä tahdon vastaanottaa sinut Herra.
Anna syntini anteeksi, ja Jeesuksen nimessä vastaanotan terveyttä.
Jumala siunatkoon sinua.
Olkoon Kristuksen läsnäolo elämässäsi todellista.
Kaikki annetaan Jeesukselle ja saamme kokea -
Hänen valtakuntansa voimaa.
Kiitos Mika, tässä vielä katsojille sanoisin.
Mika tässä määrätyllä tavalla ilmaisi, että hänkin tarvitsee rukousta, -
myös terveyshaasteiden vuoksi.
Pyydän jokaista rukoilemaan, -
että ne terveyshaasteet Jumala ottaa käsittelyyn ja ne poistuvat. - Aamen.
Jeesuksen nimessä. Kiitos Mika sinulle.
Koska näet asiat positiivisesti, se välittyy sinun puheenvuoroistasi.
Iloitsen siitä kotimaantyöstä, mitä seurakunnassanne tehdään -
mutta myös kansainvälistä työtä, kiitos. - Kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola