ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Rainer Virtanen.
Tere tulemast Rainer! - Tänan!
Me oleme sündinud ühes kandis - Põhja- Pohjanmaal, Vaasas.
Su lapsepõlv polnud just kõige parem.
Räägi, millises peres sa sündisid?
Meie peres oli 6 last ja ema ning isa.
Isal oli probleeme alkoholiga. Lisaks oli ta hasartmängu sõltlane.
Ta kaotas alati kogu raha.
Ema aga oli ka selline teistmoodi omamoodi inimene,
nii et, me lastena kasvasime nö. omapäi.
Vahel meil polnud ei toitu ega ka riideid.
Väga karm lapsepõlv oli.
Nii et, lapsepõlv võinuks küll olla parem.
1953-1955. a. elasime Rootsis.
Seal isa ja ema lahutasid.
Meid, 3 poissi, jäeti oma koju elama.
Meil polnud ei raha ega toitu ja keegi ei hoolinud meist,
nii et, vahel tuli ka toitu varastada.
Sa olid 9-aastane, kui Jumal sind kaitses.
Sulle sõitis tookord auto otsa.
Räägi lähemalt, mis juhtus?
Olin 9-aastane ja me olime tänava ääres.
16-aastane naabritüdruk Anneli käis ühest kaevust vett toomas,
kuna me tänaval polnud veel vett.
Viskasime midagi ta ämbrisse
ja ta tahtis vist selle vee mulle kaela visata.
Ei mäletagi enam täpselt,
kuid astusin tagurpidi tänavale
ja samal ajal tuli buss.
See sõitis mulle täiskiirusel otsa ja ma tegin 9-meetrise õhulennu.
Mind viidi haiglasse.
Tüdruk läks koju ja teatas, et ma sain autoõnnetuses surma.
Sattusin haiglasse väga halvas seisundis.
Olin koomas, aga kuulsin kõiki arstide jutte.
Arst tuli mu juurde
ja ütles teistele: "Õhtuks on ta läinud."
See tähendas, et oled surnud. - Just.
3'ndal päeval hakkasid kõikide elundite tegevused lakkama.
Südametuksed lõppesid jne.
Meedikud helistasid me koju, et vanemad tuleks kohale,
öeldes, et olen suremas.
Vanemad tulidki kohale.
Olin siis intensiivravi osakonnas.
Nad ei pääsenud sinna sisse, vaid olid klaasi taga.
Ma küll ei teadnud, sest olin koomas, aga samas kuulsin kõike, mis toimus.
Siis ilmus sinna korraga mingi must suits
ja ma hakkasin kaugenema oma vanematest
üha kaugemale ja kaugemale.
Nägin oma vanemaid otsekui unes.
Su hing nägi neid.
Ja siis ma taipasin, et nüüd ongi lõpp käes.
Kogesin, et see on surm.
Mind viidi aina kaugemale sealt.
Kui neid veel vaid veidi nägin, ärkasin õudusega üles
ja tulin teadvusele tagasi.
Olin haiglas 2 nädalat, peale mida sain koju.
Hakkasin kõigest sellest paranema.
Õnnetusest lähtuvalt oli mul tugev peakahjustus
ja mõned muudki asjad.
Kuid tänu Jumalale, et sellest kõigest eluga välja tulin.
Kogesin kindlalt, et suren.
Arvestades seda, et said bussilt löögi,
oleks su pea ja mõistus võinud ikka väga korralikult viga saada
Bussi löök tabas mind otse siia. Kogu see pool löödi kui sisse.
Kõik arstid arvasid, et nüüd on kindel minek.
Üle 10. aasta olid mul kohutavad peavalud.
Kuid 11. aastat hiljem, sõjaväes olles, oli seal üks vaimulik koosolek.
Üks vabakoguduse liige pidas seal õhtupalvust.
Sel õhtupalvusel kogesin äkki, et keegi puudutas mind
ja midagi juhtus.
Peavalu kadus ja pole enam kunagi tagasi tulnud.
Olin siis 20-aastane. Praegu saan kohe 66.
Ma polnud sel ajal veel usklik.
Sa polnud küll usklik, aga Jumal ikkagi kaitses sind.
Ta kaitses niivõrd, et ma ei surnud 9-aastaselt.
Sellel oli mingi eesmärk, et Jumal sedasi tegutses.
Jumal tahtis mind veel elus hoida.
Nagu hiljem selgus, hakkas Jumal sind kasutama.
Sa polnud Vaasas väga pikalt, sest läksid merd sõitma.
See autoõnnetus oli kevadel
ja sügisel läksin vanematega Rootsi, kus olime 3 aastat.
Seal vanemad lahutasid.
Me poistega jäime kodumajja elama, olles seal üsna omapäi.
Isa leidis endale naabrusest uue elukaaslase.
Ema leidis endale Rootsist uue rootslasest elukaaslase.
Meid lapsi jäeti nö ula peale ehk omapäi.
Nii pidime ise õppima eluga toime tulema.
Pidime isegi varastama, sest toitu lihtsalt polnud.
Sellele järgnesid lastekodud, kasvatusasutused jne.
Samuti ka vangla.
17-aastaselt, kui nendest asutustest pääsesin,
läksin merele.
3 aastat sõitsin merd.
Siis olin Vaasas 8 kuud sõjaväes.
Peale seda läksin Rootsi, kus elasin 7 aastat.
Seal leidsin naabrusest omale pruudi ja pidime isegi abielluma,
aga ma tühistasin selle lubaduse.
Pruut kaebas mu kohtusse.
Pidin selle tühistamise eest maksma 6000 krooni.
Peale 7 aastast Rootsis elamist
kandideerisin ühte Ameerika laevafirmasse tööle,
kuhu ka sain.
Kord läksin sealt laevafirmast 3 kuuks Austraaliasse puhkusele.
Siis hakkasin sinna viisat taotlema.
Kui viisa sain, läksin Austraaliasse tagasi.
Septembris, 47. aastat tagasi, sain seal usklikuks.
Leidsin endale sealt ka naise.
Siis algas mul koguduse töö. Seda tegin Austraalias 15. aastat.
Räägi lähemalt oma usuletuleku protsessist.
Kui olin seal esimest korda,
oli sealses soomlaste koguduses üks jutlustaja Kanadast.
See Kanada jutlustaja ütles lõpus:
"Kui keegi tahab oma elu Jeesusele anda,
tõstku oma käsi!"
Ma ei teadnud sellistest asjadest midagi,
kuna olin täielik pagan.
Siis tuli sinna üks 7-8-aastane väike poiss
ja istus otse minu kõrvale.
Ta võttis mu käest kinni ja viis mind ette palvele.
Häbenesin, kui inimesed mind vaatasid.
Läksin küll ette, aga ei kogenud mitte midagi.
Ma ei võtnud seda asja tõsiselt.
Siis läksin tagasi merele.
Elu jätkus endistviisi.
Kui sain kirja, et mulle antakse Austraalia immigrandi viisa,
läksin tagasi Austraaliasse.
Kohtasin seda sama jutlustajat, kelle koosolekutel olin varem käinud.
Ta ütles mulle:
"Lähme vaatama ühte meest, kellel on eluraskused.
Ta tarvitab segamini nii uimasteid, alkoholi kui ravimeid."
Läksime selle mehe juurde.
See mees istus nii nagu meie siin praegu istume.
Samas istusid ka pastor ja selle mehe naine.
Ütlesin sellele mehele: "Kuule, paranda meelt!
Lõpeta joomine, mine tööle ja hakka oma peret ülal pidama!"
Mees hüppas püsti ja võttis kapist püstoli - 9 mm Mauseri.
Siis aga küsis: "Mida sa ütlesid?"
Mõtlesin, et seda meest ei tohiks enam provotseerida,
sest ta võib tulistada.
Teadsin natuke vaimulikest asjadest ja otsustasin, et kui ellu jään,
annan järgmisel koosolekul oma elu Jeesusele.
See mees rahunes maha ja pani oma püstoli ära.
Läksime koju.
2 päeva pärast oli kodukoosolek.
Palusin seal enda eest palvetada, sest tahtsin anda oma elu Jeesusele.
Siis saingi usklikuks. Tänu Jumalale!
Umbes sellest ajast peale olengi olnud evangeelsel tööl.
See mees, kes mind püstoliga ähvardas,
tegi hiljem enesetapu.
Kas su naine oli usklik, kui te abiellusite?
Ei olnud.
Simo Rautio oli just usklikuks saanud.
See naine oli Simo õde.
Simo kutsus külla.
Küsisin Simo Rautiolt, on tal veel õdesid?
Ta ütles, et ei ole. Kõik on läinud. Neil oli peres 3 õde ja 3 venda.
Läksin sinna külla ja nägin, et üks oli veel kodus.
Tal oli küll keegi austaja olemas,
aga me hakkasime suhtlema ja siis ka abiellusime.
Nüüdseks oleme olnud abielus 46. aastat.
Meil on 2 last ja 2 lapselast.
32. aastat tagasi tulime Austraaliast Soome tagasi.
Tollal oli meil 3- ja 7-aastane laps.
Mu naine oli pea 30. aastat Austraalias elanud
ning mina olin Rootsis, Austraalias ja merel kokku ka umbes 30. aastat.
Olin nii kaua Soomest eemal olnud, kuid me tulime tagasi
ja algas siinne elu.
Teil oli ühine nägemus viia Austraaliasse koos evangeeliumi.
Seda me seal ka tegime,
kuid naine ei tahtnud kuidagi sealt Soome tulla.
Ta ei osanud eriti hästi soome keelt. - Kuna lahkus Soomest nii noorena?
Ta lahkus Soomest 11-aastaselt.
Kuna nad rääkisid kodus inglise keelt, ei osanudki ta eriti soome keelt.
Ütlesin, et lähme Soome ja oleme seal natuke aega.
Nüüd on see "natuke" kestnud 32. aastat.
Nüüd naine arvab,
et me ei lähegi enam kunagi Austraaliasse.
Olen üle 30 aasta pidanud Helsingis koosolekuid.
Ütlesin naisele, et siis läheme,
kui viimane pagan Soomes pöördub usule.
Naine ütles, et sellega võib minna aega.
Aga ta on siiski 3 korda Austraalias käinud.
Me tütar koos oma mehega kavatsevad kolida Austraaliasse.
Tütre mees taotleb viisat sinna.
Viisa maksab 4600 eurot. Väga kallis on.
Tütar käis koos oma mehega 3 korda Austraalias puhkamas.
Mees on ametilt insener. Tütar on koolis magister.
Nagu ma õigesti aru saan, tegite te Austraalias evangeelset tööd.
Jah. Me käisime 12 aasta jooksul 6 erikoguduses kogu Austraalias.
Sõitsime maha kümneid tuhandeid kilomeetreid.
Käisime kodudes soomlastega kohtumas
ja andsime neile lugemisvara.
Alguses pakkusime seda tasuta, aga nad ei võtnud.
Siis küsisime selle eest raha ja nad võtsid.
See on küll kummaline, et tasuta ei võetud.
Me palvetasime nende eest ja paljud said ka usklikeks.
Tegime seda tööd koos erinevate kogudustega.
Kord kuus pidasin ka üldist koosolekut.
Mu esimesel koosolekul, mille pidasin u 40 aastat tagasi,
istusid esireas 7 jutlustajat.
Nad tulid vaatama, kuidas mul see asi kõik minema hakkab.
Tänu Jumalale, et saime teha seda tööd,
kohata inimesi ja neile jutlustada
ning nende eest ka palvetada.
Polnud tingimata vajalik seda kõike just kirikus teha.
Seda tööd oleme ka siin üle 30 aasta teinud.
Mu naine on seda kogu aeg teinud.
Naine tuli 1,5 kuud hiljem usule, kui talle Jumala Sõna kuulutasin.
Ja siis ta läks ühele koosolekule ning andis oma elu Jeesusele.
Ta tuli mulle ütlema, et sai ka usklikuks.
Ütlesin seepeale: "Ära valeta!"
Nüüd aga vaatame su Soomes oleku perioodi.
19. aastat tagasi leiti haiglas, et sul on halvaloomuline tappev vähk.
See ennustas väga lühikest eluiga.
Mul avastati eesnäärme vähk.
Seda uuriti ja leiti, et see on halvaloomuline.
Seda opereeriti ja raviti.
Seda opereerides avastati, et vähk on kaugemale levinud.
Lisaks operatsioonile sain ka kiiritusravi.
Mu vähiravi kestis 3 aastat ja 3 kuud.
Olin vähiravi tõttu väga halvas seisus.
Ütlesin arstile, et lõpetan ravikuuri.
Arst hoiatas, et siis võin surra.
Ütlesin, et ma suren nagunii, kui see asi niimoodi edasi läheb.
Kui ma ravikuuri lõpetasin, hakkas juba parem.
See oli ime,
sest arst ju ütles, et kui lõpetan, võin surra,
sest vähk võib hakata uuesti levima.
Vähk aga on hetkel kõhus puhkerežiimil.
See ravim enam ei aita - selle vastu on tekkinud immuunsus.
Sedasi on paljudega juhtunud.
Ütlesin, et muidugi on siin oma risk.
Aga tänu Jumalale -
ma käin iga poole aasta tagant vähiuuringutel
ja vähk pole kuhugi levinud.
Mõelda - 19 aastat!
Sellistel puhkudel ennustatakse elueaks vaid 1-3 aastat.
Mul on sellesse haigusse tuhandeid sõpru ära surnud.
Kõik mu vähki haigestunud sõbrad puhkavad täna Honkanummi kalmistul
Käisin 2 kuud iga päev Meilahti vähihaiglas kiiritusravil.
Seal tegin ühe arstiga nalja.
See arst vaatas mind ja ütles: "Kas sa saad aru, kui haige sa oled?
Järgmine sihtkoht võib sul olla Honkanummi surnuaed!
Siin pole midagi naerda!"
Ütlesin arstile: "Läheb, kuidas läheb,
aga mul läheb alati hästi, kuna olen Jeesuse oma."
Sellest see arst aru ei saanud.
Kuid ma ei kaotanud tookord lootust.
See on alles ime! 19 aastat, teades, et see on levinud.
See oli veel selle vähi kõige agressiivseim vorm.
See oli ja on suur Jumala ime.
Teine ime oli see, et jäid autoõnnetuses ellu.
Seegi oli suur ime. Tänu Jumalale!
Sa oled nüüd koos naisega Soomes.
Sa teed kogu aeg evangeelset tööd.
Tahaksid sa sellest tööst midagi rääkida?
Me üürime ühelt klubilt ruume.
Algul üürisime neid lõunasöögi restoranis Naerev Härg,
mis asub Ida- Pasilas.
Alguses me ei teadnud, kus selline koht üldse asub.
Läksime kohale ja küsisime ühelt mehelt:
"Kus on Naerva Härja nimeline koht?"
Mees ütles, et see on viinapoe kõrval.
Küsisin siis, et kus see viinapood on?
Ta vaatas mind, kui imelikku, et kuidas ma ei tea, kus viinapood on?
Kõik ju teadsid seda!
See koht oligi viinapoe kõrval ja seal pidasime oma teenistusi,
kuniks saime praegused klubiruumid.
Seal on käinud paar-kolmkümmend, isegi 50 inimest.
Me pole neid kunagi avalikult reklaaminud
ja sõna liigub suust suhu.
Kuid inimesed on saanud seal usklikeks,
nii et tänu Jumalale!
See on nagu kodukogudus. - Jah. Nagu kodukogudus.
3 aastat pidasime koosolekuid Herttoniemi kirikus.
Ka seal olid head koosolekud.
Sooviksid sa jagada midagi tegevusest "Naerva Härja" ruumides?
Tänu Jumalale,
et oleme igal koosolekul saanud palvetada inimeste eest.
Olen neile korduvalt öelnud, et see pole mingi kogudus
ja et Jumal ise juhib neid kuhugi kogudusse.
Olen palju reklaaminud Saalemi kogudust.
Paljud on seal usklikuks saanud ja pole meile tagasi tulnud.
See ei sõltu meist.
Me oleme justkui eeslid, kes viivad inimesi Jeesuse juurde.
Me pole kunagi arvet pidanud, kui palju inimesi on usule tulnud.
Neid on,
kuid küsimus pole selles, et mina oleks kedagi päästnud.
Ma pole veel ühtegi inimest päästnud või tervendanud.
Jeesus on see, kes tervendab.
Keegi ei saa omale vastu rinda taguda,
et tema tervendab.
Sa oled üle 30 aasta jälginud Soome olusid.
Oled 10-20 aasta jooksul näinud palju muutusi.
Selle aja jooksul on toimunud suur ilmalikustumine.
Kuidas sa seda kommenteeriksid?
Kahjuks toimub see ka kogudustes. Aktsepteeritakse igasuguseid asju.
Näiteks uuesti abiellumist.
Ja sellegipoolest ollakse koguduses edasi.
Varem need, kes lahutasid, pidid lahkuma ka kogudusest.
Lahutajad ja uuesti abiellujad võivad aga praegu olla
isegi töötegijad koguduses.
Lisaks veel teisigi asju.
Peab kuulutama, et inimesed elaksid meeleparanduses.
Minu hingehoiutöö raames tuli mu juurde üks mees.
Ta käis 60 aastat tagasi õunavargil ja see rõhus teda senini.
Küsisin, kas peale selle on tal veel midagi?
Hingehoiutöös kuuleb igasuguseid asju.
Mis sa arvad, kuidas inimestel tänapäeval läheb?
Üsna halvasti.
Kogudustes tundub ka, et inimesed mõtlevad,
et nad saavad koosoleku ajal kätte oma nädalase vaimuliku annuse.
Nad on nagu lehmad laudas kinni
ja osade suu on vaid pool paokil
nagu nad oleksid hukkumas.
Inimesed peaksid hakkama otsima Jumalat ja meelt parandama.
Ma parandan iga päev meelt.
Mitte nii nagu üks ütles,
et ta parandas meelt 1956. aastal, kui oli suur üldstreik.
Siis ta parandas viimati meelt.
Meie sees on väikesed rebased.
Suured karud on juba ära taltsutatud.
Nüüd tuleb taltsutada ka väikesi rebaseid,
et nad ei pääseks meid rikkuma.
Peame oma asjad inimeste ja Jumalaga
iga päev korras hoidma.
Ehk on siin oma osa ka religioonil ja võlts jumalakartusel?
Arvatakse, et kui korra kirikus ära käia,
siis see päästab.
Paljud arvavad, et neil on koguduse liikmekaart
ja see päästab neid.
Piibli sõnul öeldakse viimasel kohtupäeval:
"Minge ära, te ülekohtu tegijad!"
Inimene võib olla kirikus,
aga hingevaenlane on saanud ta oma ahelatesse.
Need võivad olla mingid patud, eluviis jne.
Oli kord juhus, kus üks maja põles ja koer äratas pererahva üles.
Koer ise küll ei pääsenud, sest ta oli ketis kinni,
aga inimesed pääsesid.
Paulus hoiatas, et me ise ei satuks hüljatuteks!
Seepärast peame jälgima,
et me usklikena elaksime Jumala Sõna järgi.
Teles ja muus meedias
söödetakse inimestele ette seda, mida hingevaenlane tahab.
Just.
Telekas tuleb igasugust rämpsu.
Kui inimene seda vaatab,
siis ta mõtted on kuskil mujal, aga mitte Jumala juures.
Peame valvama, mida me kuulame, vaatame ja loeme.
Silmade "väravast" läheb sisse igasugust kraami.
Peame pidevalt endid puhastama.
Nüüd aga võid öelda televaatajatele midagi.
Kui me anname oma elu Jeesusele, siis peame elama meeleparanduses.
Meeleparanduses kogu eluks.
Me arvame, et kui me usume Jeesust, siis võime teha, mida iganes.
Aga see ei päästa kedagi.
Kui satud valele poole teed, tuleb kiiresti meelt parandada.
Isegi, et ka mu enda elus on olnud erinevaid raskusi,
siis tänu Jumalale, et olen endiselt usus.
Jaanuaris saab mu usklikuks saamisest 48 aastat.
On olnud piisavalt raskusi,
aga Jumal on mind neist kõigist läbi aidanud.
Ta on mind paljudes erinevates asjades aidanud.
Soovitan teha oma elus otsus.
Ma olen käinud rääkimas ka vanglates.
Inimene peab Jeesuse oma isikliku päästjana vastu võtma.
Tema tervendab ja annab patud andeks.
Jeesus annab patud andeks.
Kui ma polnud veel usklik, siis keegi luges Piiblist kirjakoha:
"Argade, uskmatute ja rüvedate osa on igavene hukatus."
Mõtlesin, et kui see seltskond seda kuuleb,
ei näe nad enam kunagi taevariiki.
Tänu Jumalale, et olen saanud kuulutada Tema Sõna.
Jeesus päästab ja annab patud andeks.
Ta puhastab meid iga päev kõigest patust ja rüvedusest.
Tänu Jumalale, et võime hoida oma elu korras Ta ees.
Aitäh sulle, et tulid rääkima oma elust.
Eeldused su eluks olid väga halvad, aga Jumal on olnud koos sinuga
ja kandnud sind kuni tänase päevani.
Te teenite koos naisega elavat Jumalat
ja kuulutate Soomes evangeeliumi.
Aitäh sulle ja su lähedastele! - Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7 euri),
või annetada pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa