ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu seekordne külaline on Jukka Tuunanen.
Tere tulemast Jukka!
Tänan! Tore, et sain tulla.
Sa oled nö. "paljasjalgne" Joensuu poiss.
Oled seal elanud peaaegu kogu oma elu.
Jah.
Sündisin Joensuus samal päeval, kui avati Põhja-Karjala Keskhaigla.
See on ses mõttes ka minu pidupäev.
Millisesse perre sa sündisid?
Isa oli tavaline ametnik. Ema oli kodune.
Ühe mehe palgaga suutis isa elatada 3 last, naise ja iseennastk.
Lisaks saime osta auto ja suvila. See oli selline aeg.
Lapsepõlvekodu oli tore kodu.
Vaimulikust taustast nii palju,
et kõik mu vanavanemad olid usklikud.
Ema vanemad olid ühest kirikust ja isa vanemad olid nelipühilased.
Samas peab igaüks ise leidma isikliku tee Jumala juurde.
Kuidas see sinu elus juhtus?
Oli aasta 1981.
Tegelesin muusikaga ja tulin Saksamaalt kontsertreisilt.
Istusime kaaslastega Finlandia laeva kajutis.
Ütlesin: "Kui ma reisilt tagasi jõuan, hakkan usklikuks."
Kaaslased ütlesid: "Ära jama!
Võta aga veel seda kangemat kraami!"
Otsustasin, et teen need usuasjad omale selgeks.
Põhjuseks oli mu ülikooliaegne sõber, kes oli usklikuks saanud.
Ta käis suvel mulle tunnistamas.
Ta õpetas mulle kõige esimese kirjakoha Piiblist,
milleks oli Johannese 7:17, kus Jeesus ütles:
"Kui keegi tahab teha tema tahtmist, küll ta tunneb õpetusest ära,
kas see on Jumalast või räägin ma iseenesest."
See talletus sügavalt mu sisse.
Ühtlasi panin endale ka koguduse keskusesse aja kinni
ja nii ma hakkasingi väga tugevalt Jumalat otsima.
Ütlesin, et tegelesin muusikaga.
Käisime harjutamas ühes kohas kohe vabakiriku lähedal.
Läksin keset proovi dirigendi juurde ja ütlesin, et pean nüüd ära minema.
Nad mängisid parasjagu lugu,
kus mu osalemine trummarina ja löökpllimängijana
polnud kõige olulisem.
Nii ütlesingi, et lähen koju, mispeale dirigent ütles: "Mine aga."
Läksin teist teed kodu poole, jõudes vabakiriku ette,
kus õuel seisis üks mu endine õpilane.
Oli septembri lõpp.
Ta ütles: "Lähme kohvi jooma!" ja me läksimegi.
See mees rääkis mulle paljudest maailma asjadest.
Ta üritas ka mu eest palvetada, aga ma ei võtnud siis veel vedu.
Siis ta ütles, et neil on homme külaliskõneleja
ja kutsus mind teenistusele.
Ütlesin, et kui ta mulle järgi tuleb, siis lähen.
Ta tuligi mulle järgi ja ma läksingi sinna.
Olin suures hämmingus,
kui vabakirikus lauldi Elvis Presley laule.
Olin suur Elvis Presley fänn.
Mul oli kodus palju erisuurusega Elvise plaate.
Lisaks LIVE kontserdite salvestused.
"Amazing Grace" - "Imeline arm".
Ka järgmine laul oli Elvise gospelplaadilt.
Mõtlesin, et see on väga tore koht.
Oli neljapäev.
Aga siis ei juhtunud minuga veel midagi.
Reedel tuli see mees mulle uuesti järgi.
Läksin reede õhtul peale üritust koju,
aga enne seda läksin veel ühte Joensuu baari.
Mu endine töökaaslane tuli sinna ja ütles mulle sügavad sõnad:
"Jukka, sa paistad välja maailma kõige üksikuma inimesena."
See torkas valusalt mu südamesse.
Laupäeval tuli mu õpilane mu ukse taha ja kutsus mind appi.
Ta oli just ostnud auto stereosüsteemi ja palus mind appi seda paigaldama.
Olin nõus.
Olin tookord kodumasinate poes müügijuht
ja tedsin, kuidas autodesse sterosüsteeme paigaldada.
Siis panime stereosüsteemi mängima.
Ta viis mu koju tagasi ja küsis minult sõidu ajal:
"Jukka, kas sa tahad oma elu Jeesusele anda?"
Küsisin vastu: "Kas seda on vaja just siin tänaval teha?"
Ma elasin Torikatul.
Teisel pool tänavat oli Joensuu ainuke viinapood.
Laupäeva hommikul kell 11 oli seal väga pikk järjekord.
Inimesed nügisid teisi stiilis: "Minge siit eest ära!"
Edasi läks sealt tee vabakirikusse.
Kui jõudsime kiriku ukseni, ütlesin, et ei saa sinna minna,
kuna paljud inimesed palvetavad seal.
Aga sõber ütles, et nüüd pole enam tagasiteed.
Läksime kiriku allkorrusele.
Mu vaimne isa, kes mind alguses palju aitas,
ütles üsmagi külmalt ja karmilt: "Põlvili siia!"
Ma siis põlvitasin sinna.
Ta palvetas mu eest
ja kuulutas mulle mu patud andeks.
Kui ta ütles: "Jeesuse nimel on kõik su patud andeks antud",
hakkasin ohjeldamatult nutma. Ma polnud varem niimoodi nutnud.
Olin siis 26-aastane ja nutnud viimati väikese poisina.
Soome mees ju ei nuta!
Mäletan, kuidas sõbrad tõid suurtes kogustes kollast wc-paberit,
kuna mu pisarad voolasid täiega.
Mäletan, kuidas püüdsin üles tõusta, aga kukkusin tagasi pingile.
See kestis kuskil paarkümmend minutit.
Lõpuks sain end püsti.
See mees, kes kuulutas mu patud andeks,
küsis mu käest, kelle oma ma olen ja ma vastasin: "Olen Jeesuse oma."
See oli mu elu esimene kord seda tunnistada.
Edasi läksin koju ja esimene asi, mida ma tegin, oli see,
et võtsin kõik Elvise plaadid ja lõhkusin need ära,
kuigi olen seda hiljem pisut kahetsenud.
Kuid ma lõhkusin need ära ja viisin prügikasti.
Ütlesin: "Selles majas on nüüdsest uus Kuningas."
Mul oli riiulis ka palju evolutsiooni-teemalist kirjandust.
Rebisin kõik need raamatud puruks.
Ütlesin: "Olen Jumala loodud."
Mõelda vaid, et olin olnud usklik ehk vaid paar tundi.
Keegi polnud õpetanud mind ega öelnud midagi,
aga see tunne oli hästi võimas.
Kolmas asi, mida ma tegin...
Õhtul pidi me kodus olema ühe spordiseltsi lastega
sügishooaja lõpetamine ja talvehooaja alustamine.
Mul oli kodus üsna palju kanget joogipoolist,
mistõttu korkisin kõik need pudelid lahti
ja valasin vetsupotist alla.
Ütlesin: "Sellega on nüüd kõik."
Pudelid viisin prügikasti,
mõeldes, et ei hakka neid taarapunkti viima.
Sealt see algaski.
See pööre oli väga radikaalne. Eriti radikaalne.
Sa olid siis 26-aastane.
Kui mõelda su elule, millest hiljem veel räägime,
siis ütleksin nii, et kõik see, mida oled evangeeliumi vallas teinud -
sa poleks sellega hakkama saanud, kui sulle poleks olnud sellist põhja all
Loetud tundide jooksul juhtusid sellised radikaalsed asjad.
Jumal juhtis ja väänas sind selliselt, et sinust saaks Tema töötegija.
Mäletan, et olin nädal või kaks olnud usuteel.
Ühel hommikul läksin WC'sse ja vaatasin ennast peeglist.
Siis panin käed pea peale, vaatasin endale silma ja ütlesin:
"Jukka Tuunanen,
annan sulle andeks kõik patud, mida oled enda vastu teinud."
Sest olin oma eluviisiga palju asju ära rikkunud,
aga ma andsin endale kõik andeks.
Vabanesin suurest raskest lastist, mida olin endaga kandnud.
Nagu öeldud, ma tegelesin muusika- ja kõige muuga
ja mul oli palju erinevaid sõpru,
aga tõsiasi oli see, et mul polnud ühtegi südamesõpra.
Tagantjärgi tuli meelde,
et üks inimene ütles mulle mu usuletuleku eelõhtul,
et olen maailma üksikuim inimene.
Siis tuli mulle meelde,
et reedel olin veel baaris maailma üksikuima inimesena,
aga laupäeval olin juba kuningate Kuninga peolauas.
See oli mu elus hästi suur muutus.
Olen aru saanud,
et su peamine mure on hukkuvate hingede pärast.
See on olnud kui läbivaks jooneks su elus.
Oled küll teeninud leiba nii telkide tegijana
kui ka oma ettevõtteid omades.
Oled olnud juhina mitmes ettevõttes.
Aga su põhieriala on reklaam ja turundus.
Oled tegelenud sellega tänaseni. - Jah.
See on andnud mulle nn ettevõtlusvabaduse
nagu öeldakse.
Võisin minna, kui oli vaja.
Võisin vastata telefonidele, palvetada inimeste eest.
Sain avada oma büroo uksed kõigile abivajajatele,
kes vajasid vaimulikku abi.
See asi andis mulle vabaduse.
Kuna töötasin turunduse alal, plaanisin suuri vaimulikke üritusi
nägemaks, kuidas see asi seal toimib.
Mida turundus ja Jumala Sõna koos suudavad teha.
Kuidas see toodab head tulemust.
Sul oli selliseid juhtumeid kümneid.
Üks selline suurem oli seotud Kalevi Lehtineniga.
Räägi sellest.
Kalevi Lehtinen tuli mu ellu enne,
kui alustasime misjonisarjadega Leningrad 1 ja Leningrad 2.
Ta pidas Joensuus suurt misjoniteenistust.
Ma tegin sellele reklaami.
Kunagi hiljem ütles Kalevi Lehtinen tagantjärgi,
et kui ta tuli Joensuusse, siis juba kaugel teede äärtes
soovisid reklaamid inimestele: "Tere tulemast!"
Reklaamid olid iga posti küljes. Lisaks tehti veel kampaania erileht.
Kuidas me seda rahastasime?
"Kogusin" raha kohalikelt ettevõtjatelt.
Soovitasin neil reklaamid end meie reklaamlehes,
mis ei maksnud sisuliselt midagi ja oli neile kui tasuta reklaam.
Nii tekkis minu ja Kalevi vahel kontakt,
nii et, kui ta alustas Leningrad 1 ja 2 projektidega,
olin ise ka nende meeskonnas,
korraldades reklaami ja turundust ning aidates muidu kaasa.
Samuti käisin ka kodumaise töö jaoks raha ja asju kogumas.
See oli väga hea töö.
Sealt algas mul 2003. aastani kestnud heategevuslik projekt.
Kogusin koos ühe organisatsiooniga Soomest kasutatud riideid.
Müüsime neid Peterburis hulgimüüjatele
ja osa anti kogudustele diakooniatööks.
Ülejäänud riided müüdi maha.
Parimatel päevadel oli me palgal u 400 pastorit ja evangelisti,
tänu sellele, et olime alustanud riiete kogumisega.
Algusaegadel, kui polnud teisi tahtjaid, käisin ise riideid viimas.
Viisin need veoautoga Peterburgi.
Parimatel päevadel olin 3 päeva Vene tollis kinni,
sest ma ei nõustunud tasuma altkäemaksu.
Aga Jumal oli ka seal koos minuga ja midagi ei läinud kaotsi.
Oled oma tööoskusi paljudele edasi andnud.
Oled olnud kaasas suurtes, kristlikes, ülemaailmsetes
ärimeeste organisatsioonides.
Räägi sellest tööst, sest osaled seal aktiivselt.
Need aastad on mulle palju andnud.
Küsimus pole vaid selles, et olen ise panustanud,
aga olen ka õppinud väga palju
ja tutvunud paljude erinevate inimestega.
Olen näinud rahvusvahelist elu.
Uks sellisesse ellu oli just nende organisatsioonide kaudu.
Ärielus osaledes on mulle selgeks saanud,
et ärimehed peaksid julgemalt
minema kuulutama evangeeliumi töökaaslastele.
Räägin veel ühe väikese loo.
Korraldasime ühes linnas üht kampaaniat.
Oli veel marga aeg, nii et vajasime selleks 30 000 marka.
Tundsin üht oma klienti, kes oli samas ka vabamüürlane.
Läksin ta juurde ja esitlesin oma kampaania plaani.
Ütlesin, et vajaksime selleks 30 000 marka.
See mees mõtles selle üle veidi.
Siis aga tõusis laua tagant ja küsis, et kui ta annab selleks 30 000 marka,
et kas ta on siis kindlalt selle kampaania suurim annetaja?
Ütlesin, et kindlasti on.
Siis ta ütles: "Olgu, ma annan need 30 000 marka."
Ta andiski ja arve saadeti välja.
Teine suurim annetaja andis 100 marka.
Oli lihtne öelda, et ta oli suurim annetaja.
Ta andis 30 000 marka ja eelmine annetaja ainult 100 marka.
Selle abil saimegi selle kampaania algusest lõpuni ära teha.
Pidi olema julget pealehakkamist.
Kui kord läksime sellele inimesele tema töökohta väljatrükki viima,
vaatas ta seda ja siis ma äkki mõistsin,
et Püha Vaim tuli võimsalt sinna kohta.
See mees küsis minult: "Mis siin õieti toimub?"
Ütlesin, et Püha Vaim tuli sinna meie lepingut kinnitama.
See mees elab veel.
Vahel näeme linna peal. Siis teretame ja surume kätt.
Tean, et sul on sadu selliseid kogemusi,
kus oled näinud, kui olulised on Püha Vaimu ligiolu ja vägi.
Ja mis juhtub, kui järgida Püha Vaimu juhtimist.
Need asjad on olnud tavalised su jaoks,
kui oled liikunud evangeelses vallas.
Selliseid asju on palju juhtunud.
Umbes aasta tagasi olin laevakruiisil, kus toimus kaubanduskoja üritus.
Kohtasin restoranis üht meest, kellega vestlesime maast ja ilmast.
Vahetasime visiitkaarte. Ta andis mulle oma visiitkaardi.
Kirjutasin sinna tagaküljele, kus ma seda meest kohtasin.
Mingi hetk hiljem olin omas kontoris oma reklaamitööd tegemas
ja mu laua peal oli suur hulk pabereid.
Hoian kõiki visiitkaarte ühes karikas.
See plastmasskarikas kukkus põrandale
ja ma korjasin kõik kaardid kokku.
Viimasena korjasin üles selle mehe visiitkaardi.
Panin selle karikasse tagasi, tegin midagi
ja karikas kukkus uuesti maha.
Korjasin taas need visiitkaardid sinna karikasse kokku.
Jällegi oli selle mehe visiitkaart kõige viimane seal põrandal.
Küsisin Jumalalt, mida Ta tahab mulle selle läbi öelda?
Sellel kaardil olid selle mehe kontaktandmed,
mistõttu otsustasin saata talle E-kirja.
Palvetasin veel Jumala poole, küsides, mida sellele mehele öelda?
Sain Jumalalt sõna selle mehe jaoks.
Kirjutasin, kus me kohtusime ja lisasin mõne Piibli kirjakoha ka
ja siis saatsin teele.
Enne veel natuke kahtlesin, kas ikka saata seda või mitte,
aga vajutasin siis ikkagi "Saada" ja teele see läks.
Mõne minuti pärast see mees helistas ja nuttis telefoni otsas.
Ta küsis, kust ma teadsin?
Vastasin: "Mina ei teadnud, aga Jumal teadis. Jumal nägi sind.
Jumal nägi sinu elu olukorda ja andis sulle sõna.
Seepärast olemegi kristlased, et teisi aidata.
Jagame sulle evangeeliumi."
Siis vestlesime temaga pikalt telefoni teel.
Kuidas tal täna läheb, ma ei tea. Mul pole selle kohta andmeid.
Sul on olnud palju selliseid juhuseid. Ka Joensuu keskväljakul oli üks juhus.
Sa ei lasknud vihmal seda ära rikkuda.
Mul tuli mõte kuulutada evangeeliumi Joensuu parimas kohas
ehk siis linna keskväljakul, kus on üks lava.
Tollal oli lava katus viletsas seisus.
Seal pandi parajasti tehnikat üles.
Kell oli 15 ja vihma sadas nagu oavarrest.
Kõik ütlesid mulle:
"Lähme tagasi kirikusse ja peame selle koosoleku seal."
Ütlesin: "Ei lähe! Oleme siin."
Ütlesin ülistusrühmale ja teistele, et vihm lõpeb kell 17.
Sellega oli asi selge.
Läksin oma kontorisse väljaku ääres.
Põlvitasin oma töötooli ette ja hüüdsin Jumala poole:
"Ära lase mul nüüd jääda häbisse,
sest Sa ise ju rääkisid sellest keskväljakust mulle.
Nüüd aga sajab nagu oavarrest. Keegi ei tule sellise vihmaga sinna!"
"Vihm lõpeb kell 17" oli kindel sõna mu sisimas.
Kui kell hakkas 17 saama, siis vihm lõppeski ja päike tuli välja.
Pingid kuivasid ära,
kuigi natuke aidati ka rätikutega kuivatada.
Seal väljakul kuulutades jalutas üks mees põiki üle väljaku.
Ta liikus ühe linna tuntuma restorani poole,
minnes sinna vist õlut jooma.
Ta jäi väljakul seisma.
Kui oli altarikutse, siis see mees tuli ka altari ette.
Olin seal koos oma naisega ja palvetasime selle mehe eest,
kes andis oma elu Jeesusele.
Sellest peale oleme temaga väga head sõbrad.
Ka tema ütles mulle, et kunagi ei tohiks kohe alla anda
ja tuleb kuulata sisemist Jumala häält ning teha, mida Jumal palub teha.
Kui hullumeelne see ka ei tunduks, aga seda tuleb teha.
Me soov kõike kontrollida paneb neile asjadele sageli piirid ette.
On sul veel sarnaseid juhtumeid olnud?
No neid ikka on, sest olen ligi 40 aastat usklik olnud.
Viimastel aastatel olen teinud kodukoguduste tööd.
Olen rajanud erinevatesse linnadesse väikesi kodugruppe.
Oli üks juhtum Turus. Oli septembrikuu.
Meil oli tavapärane koosolek ja kohvijoomine.
Naaberlauas istus üks mees, kes tuli meie juurde ja küsis,
kas ta tohiks tulla kuulama?
Ütlesin: "Muidugi! Võta istet!"
Ta istuski meie juurde ja tahtis anda oma elu Jeesusele.
Palvetasime ta eest.
Siis keegi ütles, et nüüd tuleks ta ristida.
aga septembris on ju vesi teadagi külm.
Aga Turus on veel supelrand avatud
ja ega see merevesi nüüd nii kohutavalt külm ka ole.
Nad võtsid selle mehe kaasa ja ristisid ta seal mererannas.
Laupäeval ühines see mees me grupiga.
Ta oli meiega terve päeva
ja tunnistas seal, mis tema elus oli juhtunud.
Pühapäeval kell 14, kui tegime lõpupalve,
sain südamesse, et võiks kõik koos selle mehe eest palvetada
ja saada ta ka Püha Vaimuga ristitud.
Palvetasin samal ajal ka teiste inimeste eest,
kuniks kuulsin äkki kõvahäälset keeltes rääkimist.
See mees täitus Püha Vaimuga.
Siis hakkasin autoga Turust Joensuu poole sõitma.
Ma ei valeta, kui ütlen, et nutsin kogu tee Turust Jyväskyläni.
Sain aru, et see ongi evangeelium.
Mees ei teadnud veel reede hommikul,
mis ta elus juhtuma hakkab,
aga ta andis oma elu Jeesusele ja sai õpetust.
Pühapäeval aga rääkis juba uutes keeltes.
See mees on siiani tegev ühes Turu väikegrupis.
Sellest on umbes paar aastat.
Nendest asjadest on sul palju näiteid.
Sa vihjasid väikestele ehk siis kodukogudustele.
Kuna meil on veel mõni minut aega, siis jaga pisut,
kuidas on lood kodukogudustega
ja milline on üleüldine trend ning trend kodukoguduste vallas?
Kui hakata looma väikegruppe, siis lähtume sellest,
et meie jüngrid ehk siis inimesed - sh ka ma ise,
läheme koos grupiga kaubanduskeskustesse.
Me palvetame seal inimeste eest või käime ukselt uksele kuulutamas.
Mida iganes me ka teeme, me teeme seda koos.
Me õpetame teooriat läbi praktika.
Meil on kodulinnas 3 gruppi
ja meid hämmastab see, et kõik on poisid.
Kui kogudustes on tavaliselt rohkem naisi,
siis meil on poisid ja noored mehed.
Ka mujal, näiteks pealinna piirkonnas, on gruppides noored inimesed.
Noored on aktiivsed ja tahavad tegutseda.
Nii ongi loodud erinevaid kodugruppe.
Me võrgustikus on üle kogu Soome kokku u 300 inimest.
Nüüd suvel olime Poolas.
2016. aastal oli Poolas kodugruppides 8 inimest,
nüüd aga juba 300 inimest.
Neist 250 on ristitud.
See kodugruppide tegevus on levinud viide erinevasse linna.
Paljud arvavad,
et väikegruppide tegevus röövib midagi kogudustelt,
kuid see on just vastupidi.
See toob kogudustesse rohkem inimesi.
See on selle tuum.
Ka Jeesus kogunes oma jüngritega väikestes gruppides.
Kui rääkida sünagoogist, siis sünagoog tähendab koosolekut.
See ei tähenda mingit kohta nagu templit või kirikut.
Ta kohtus inimestega sünagoogis,
vesteldes seal väikeses ringis inimestega
ja tegi seda, mida Püha Vaim õhutas Teda tegema.
Panustamine väikegruppidesse on võti koguduse elustamiseks.
Sellega saadakse juurde uusi noori inimesi
ja evangeliseeritakse kõiki.
Nagu Jeesuse puhul - kõik pannakse praktikasse.
Jah. See on väga tähtis,
et need asjad kohe praktikasse pandaks.
See asi on lihtne.
Paljud arvavad, et ärkamine tuleb siis, kui me loome kogudusi.
Piibel seda ei õpeta.
Piibel õpetab, et ärkamine tuleb seemne külvamise kaudu.
Alguses tuleb külvata seeme ja siis Jumal annab kasvu.
Nagu minu puhul.
Mu õpingukaaslane andis mulle ühe Piibli kirjakoha
ja see tõmbas mind Jumala juurde.
Küsisin ta käest, et kust ma tean, et tema Jumal on just see õige Jumal?
Selles Piibli tõotuses on see kirjas:
"Sa saad tundma, kas see on õige Jumal või mitte."
See oli minu jaoks väga kindel asi.
Kui on palju väikegruppe,
on ka ühiseid kohtumisi, kus kinnitada teineteist.
Oleme korraldamas üht üritust selle aasta novembris Helsingis.
Kogume kokku kõik grupid üle kogu Soome.
Hiljuti käisin Peterburis
ja kutsusin sealt me sõpruskogudusegi kohale.
Sealse ingeri kiriku inimesed tulevad meile selle asjaga tutvuma.
Näed sa, et väikegrupid ja sealsed noored
on võtmeks usulisele ärkamisele Soomes? - Jah.
Noored jaksavad teha ja neil pole mineviku koormat.
Vanemad inimesed ütlevad, et nad on seda juba korra teinud
ja rohkem ei taha.
Noored teevad seda väga hea meelega.
Nad on avatud ka Püha Vaimu liikumisele.
Seal pole ka selliseid siduvaid tegureid
nagu oma ehitised või ruumid
või ka oma kindlad hierarhiad.
Igaüks vastutab oma töö eest.
Meie, karjased, vaatame, kuhu me läheme.
Meil on omakorda vastutus vedada neid väikegruppe.
Noored väärtustavad seda, et on selliseid täiskasvanuid.
Paljud vanemad inimesed mõtlevad, kuidas saada noori oma kodudesse.
Ma andsin hea retsepti.
Helistage noortele ja kutsuge nad sööma!
Jeesuski oli igal pool söömas. Kutsuge nad oma koju sööma!
Küll siis noored tulevad! Selles pole kahtlustki.
Meiegi kodus on olnud koos 20 inimest.
Suviti grillime või teeme midagi muud.
Sööme ja veedame niimoodi mitu tundi.
Alguses tuleb endal kõhud täis süüa, siis tuleb kõik muu.
Just.
Meil on veel paar minutit aega.
Püha Vaim annab sulle ehk midagi, mida saaksid vaatajatega jagada.
Ärkasin hiljuti ühel ööl üles.
Minult küsiti: "Mis oli Juudas Iskarioti patt?"
Hommikul sain sellele kiire vastuse: "Ta ei uskunud, et Jeesus on Jumal;
et Ta on Messias, Jumal."
Tema oli see Poeg,
kes pidi saadetama siia maailma surema meie pattude eest.
Kui loete evangeeliume,
siis leiate selle kõikidest evangeeliumidest.
Kõik küsisid Jeesuselt:
"Kas Sina oled see või peame ootama kedagi teist?
Kas Sina oled Messias?"
Kallid sõbrad, me liigume aega,
kus Jeesuse nime ei tohi enam nimetada.
Selles ajas mõeldakse, et Jeesus ei ole enam Messias,
vaid Ta on keegi muu või miski muu.
Ma julgustan teid otsima rohkem Jeesust
ja anduma Talle.
Tunnistage, et Jeesus on Issand;
et Ta on Jumal ja pattude lepitaja, tulles kord tagasi.
See oleks minu sõnum teile, kallid kuulajad.
Seda on tore kuulda.
Tookord, kui MTV tegi üht saadet,
kui oli saanud vihje, et ma loon kristlikku telekanalit,
siis nad küsisid mu käest, mis saab olema TV7 sisu?
Ma ei jõudnud seda mõistusega välja mõelda,
vaid see tuli spontaanselt:
"Kõik saab alguse sellest, et Jeesus on Issand."
Tagantjärele mõtlesin,
et see ei tulnud minust, vaid Pühast Vaimust.
Tema pani selle mulle suhu.
Siin me oleme
ja Jeesuse nimi ongi see ainuke nimi, mis päästab.
Aamen!
Aitäh Jukka, et oled olnud selline ühendav isiksus.
Kuulutad evangeeliumi ärimaailmas
ja väga suurelt ka rahvusvahelisel tasemel.
Jumal õnnistagu kõiki sinu käike!
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (hind 7 euri)
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa