Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Olen Martti Ojares ja vieraanani tänään on Seppo Mäkipää.
Tervetuloa Seppo. - Kiitos. Oli tosi kiva saada kutsu tähän ohjelmaan.
Sinä olet Satakunnasta Porin suunnasta.
Nyt olet Pohjanmaalla ja teet sieltä matkoja -
aina Venäjälle asti mutta palaamme näihin myöhemmin.
Käydään hiukan läpi, kuka on Seppo Mäkipää?
Millaiseen kotiin synnyit -
ja millaisia vaiheita elämässäsi oli alkuvuosikymmeninä?
Toiseksi vanhimpana 5 lapsen kotiin synnyin.
Lapsuudessa ei ole mitään suurempaa dramatiikkaa.
Hyvän lapsuuden sain viettää. Oli kesämökki meren rannalla.
Oli tosi kivat kesät. Isä oli tosi kiva ja äiti vielä kivempi.
Varmaan sellainen mamman poika olin alun perin.
Koulussa vähän klikkasi, kun oli -
kerrostaloyhteisö missä oli paljon erilaisia poikia.
Tuli heidän kanssa hölmöiltyä koulun kanssa.
Tarkkailuluokkaa käytiin mutta päästötodistus saatiin. - Aivan.
Siinä se lapsuus meni päästötodistukseen asti. - Joo.
Kun vartuit, niin armeijaan ja armeijaikään.
Siihen asti elämä oli tasaista. - Joo.
Armeijan jälkeen tuli pikkuisen muutoksia. - Joo.
Ennen armeijaa en ollut alkoholin kanssa ollut tekemisissä.
Jostakin syystä siinä aloin ottamaan muutamia kaljoja.
Valitsin Porissa baarin, -
jossa kävi paljon, voi sanoa alamaailmaporukkaa.
Oli miehiä, jotka eivät olleet työ- elämässä eivätkä halunneetkaan olla -
vaan kaikkea muuta harrastivat. Se oli väärä valinta, -
jossa meni väärään paikkaan. Kun istuin kaljoja ottamassa, -
niin toinen väärä valinta oli se, että muutamia ihmisiä, -
jotka siellä istuivat vakituisesti niin tulivat pöytään ja sanoivat, -
että mitä sinä nuori mies yksin istuskelet, tule meidän pöytään.
Lähdin sinne ja se oli virhe.
Se tuotti minulle tosi mutkikkaan tien.
Onko niin, että jos ihminen kokee olevansa yksin, -
niin ne jotka välittävät ja ottavat mukaan on silta siihen suuntaan?
Joo, kyllä näin kokisin. Se on juuri näin.
En ollut sellainen, että olisin osannut etsiä itselleni seuraa.
Oli jotenkin vaikea mennä ihmisten luokse.
Pidinkö itseäni sellaisena vähäpätöisenä.
Se, että tultiin lähestymään minua oli minulle tosi iso juttu, koska se -
osoitti, että minusta joku välittää ja että olen olemassa. - Joo.
Se on varmaan tämän ajan ongelma.
Uskovaiset eivät meinaa mennä ihmisten lähelle.
Jätetään ja luotetaan siihen, että pelkkä rukous riittää.
Joku tarvitsee kuitenkin läheisyyden, että mennä ihmisen luokse.
Oliko niin, että alkoholi yhdessä väärän seuran kanssa -
oli se tuhoisa cocktail?
Se oli aika tuhoisa. Siihen toki liittyi paljon erilaisia ajanjaksoja.
Milloin oli kannabista, milloin pillereiden kanssa pelaamista -
mutta alkoholi oli pääosan näyttelijä kuitenkin.
Kiitän Herraa siitä, että vaikka en ollut uskossa, -
niin sekakäyttö ei tullut sellaiseksi, että olisin tykännyt siitä. - Joo.
Se alkoholi kuitenkin oli se mistä pääni sekoitin.
Olitko jossain työssä sinä aikana? - Ne olivat hyvin lyhyitä työsuhteita.
Voi sanoa, että puoli vuotta oli maksimi.
Joskus olin jopa kuukauden jossakin.
Sitten piti hakea lopputili, että sai viikonlopuksi rahaa.
Oliko elämäntyyli lyhytjänteistä? - Oli ja se perustui -
bailaamiseen, juhlimiseen. Piti vaan saada nopeasti rahaa jostakin.
Toki tehtiin vähän vilpilläkin sitä rahaa.
Silläkin tavalla, että omaantuntoonkin sattui vähäsen -
mutta kun sitä tekee aikansa, niin omatuntokin lakkaa sattumasta.
Sinulle tapahtui, oliko se kauden loppuvaiheessa, -
että jouduit poliisin kanssakin tekemisiin.
Joo. Tuli väkivaltaa itse asiassa kumpaankin suuntaan.
Tuli minun puolelta. Olin tilanteessa, jossa yhtä ystävääni satutin -
aika pahasti, että jouduttiin pidätyssellissä odottamaan sitä -
miten siinä loppujen lopuksi käy?
Pidätyssellissä tuli tilanne ja olo, -
että miksi tuli tehtyä tällä tavalla.
Heti kun sieltä pääsi pois ja asiat selviytyivät, se mies selvisi niin, -
että jouduttiin vähän ompelemaan ja paikkaamaan.
Sitten kun pääsi kotiin, niin siellä oli jo porukat taputtelemassa selkään.
Mutta myös toiselle puolelle. Muistan eräänkin tilanteen, -
jossa olin erään miehen kanssa ottamassa muutamaa kaljaa.
Ajateltiin, että aamulla jatketaan.
Mutta hän sanoi, että eräässä talossa on mies, jolla sattuisi olemaan aineita.
Lähdettiin, päästiin ovesta sisälle ja heti valehteli hänelle, -
että Seppo sanoi, että tullaan tänne viemään sinun viinat.
Olin hetken päästä tilanteessa, jossa oli puukko kaulalla.
Toinen löi nyrkillä. Eikä siitä päässyt minnekään.
Uskon, että jälleen Jumalalla oli käten- sä pelissä, että pääsin elävänä pois.
Aivan. - Mies, jonka käsissä olin, on sen jälkeen istunut -
tällaisista tuomioita. - Onko edelleen samalla tiellä?
Luulisin, jos elää niin varmasti on.
En ole kuullut hänestä mitään pitkään aikaan. Sen verran kuulin, -
että samanlainen tilanne oli ollut, jossa hän oli toteuttanut aikeensa.
Tämän 15 vuoden aikana, kun olit väärällä polulla, -
niin se ei päättynyt kauheuteen niin kuin monen osalta saattaa päättyä.
Kaikkivaltias Jumala lähti muuttamaan asteittain. - Kyllä, joo.
Sellaisen haluan tähän lisätä, että kapakassa oli yksi hyväkin asia.
Sieltä löysin vaimoni vaikka kyllä ensimmäinen 9 vuotta avioliitossa, -
voi sanoa, että se oli "Sota ja rauha." Välillä oli rauha ja välillä sota.
Me menimme kuitenkin yhdessä ja Jumala piti meidät kimpassa.
Oliko hänellä alkoholi myöskin? - Oli.
Luulin, että kun saan vaimon, niin elämä muuttuu -
mutta jos kaksi samanlaista törmää, niin se on katastrofi. - Aivan.
Niin siinä kävi.
Mutta suhde säilyi? - Suhde säilyi, kyllä.
Mennäänkö sitten valoisampaan vaiheeseen. Miten se lähti käyntiin?
Ensimmäinen kosketus, josta jo aiemminkin sanoin sinulle, oli se, -
kun vapaaseurakunnan pastori tuli lauluryhmänsä kanssa -
kapakkaan mistä olimme. Sain olla mukana laulamassa -
ja kehotettiin tulemaan kokoukseen.
En koskaan kuitenkaan päässyt. Se kyllä oli ensimmäinen kosketus.
Sitten vuonna -90 -
tuli tilanne, jossa törmäsin hengellisiin lauluihin.
Joku on sanonut, että hengellinen laulu on kuin sorkkarauta.
Jos muuten ei Jumalan Sana mene sydämeen, -
niin hengellisellä laululla avataan sydän. Näin kävi kohdallani.
Hengellinen laulu sytytti.
Me törmättiin uskovaisiin, jotka tulivat minulle ihanteeksi.
Sillä tavalla, että toivoin vaikka olin juomari, että olisin -
samanlainen kuin ne ihmiset. Nyt uskallan sanoa jopa nimenkin.
Edesmennyt hengellinen isä, Kinnusen Ville.
Vieläkin tulee niin haikea mieli, kun ajattelee Villeä, -
olemusta ja elämää. Miten haluaisin edelleen olla kuin Ville.
Hän oli huippumies ja hänen vaimo Arja ja muut Meri-Porin ihmiset, -
jotka pitivät meitä ihmisinä vaikka oltiin juomareita.
Oliko siinä juuri se rakkaus?
Kyllä varmasti. - Agape rakkaus, joka ei etsi omaansa, puri sinuun.
Kyllä, nimenomaan. Ja sitten oli Jumalan kutsu, jossa koin, -
että laitettiin pitkäsiima.
Annettiin meidän mennä niin kuin kalastaja, joka päästää virveliä, -
että kala menee pidemmälle ja taas vedetään.
Se kesti muutaman vuoden.
Vuodesta -90 vuoteen -94.
Siellä laskettiin pitkäsiima Villen ja Meri-Porin ystävien kautta.
Vuonna -94 tuli tilanne, jossa eteen tuli taas laulu.
"Uskossa nostan katseen ylös pilviin."
Ossi Hämäläisen laulamana vielä.
Se herätti meissä kaipuun kotiin Isän luokse. - Aivan.
Oli vuosi -94, kun tämä laulu tuli.
Me kuuntelimme sitä aina. Aina kelattiin sama laulu ja kuunneltiin.
Mikä ihaninta, niin olen saanut tutustua Ossiin ja olen Ossin ystävä.
Ossin kanssa ollaan tehty paljon asioita keskenämme -
ja vieläkin tehdään, jos Ossi jaksaa.
Se kesä, jolloin tämä laulu tuli elämäämme oli käänteentekevä.
Meidän pihassa kävi uskovainen nuori mies aika usein -
ja se harmitti minua. Ajattelin, että lähtisi nyt nostelemaan pihasta.
Kerran sanoin kavereille, että nyt menen näyttämään tuolle -
uskovaiselle, että häipyy täältä. Häntä ei kaivata.
Kävelin ulos ja kuulin suustani sanat, että koska teillä niitä kokouksia on?
Hän sanoi, että telttakokous ja sinne menin.
Telttakokouksessa oli pysäyttävä hetki.
Saarnasta en muista mutta muistan erään pienen mustalaistytön.
Hänen perheensä oli laulukuorossa -
ja kun kokous oli ohi ja kutsuttiin lauluryhmä eteen, -
tuo pieni mustalaistyttö, tummat hiukset hulmuten -
menee muiden mukana ja asettuu kuoron eteen.
Kun kuoro alkaa laulamaan, tuo ehkä 6-vuotias tyttö, -
nostaa katseensa ylös ja alkaa laulaa muiden mukana ihan täysillä.
Takapenkissä ajattelin, että voi että nuorella tytöllä on paljon enemmän -
kuin minulla 35-vuotiaalla miehellä. Se oli niin pysäyttävä hetki.
Kaipuu nousi vain sisällä.
Haluaisin, että minusta tulisi uskovainen mies. - Aivan.
Minun kaverit, jotka kävivät meillä juomassa vähän sättikin minua siitä, -
että kuunnellaan hengellistä musiikkia.
Me jouduttiin puolustautumaan monella eri tavalla.
Puolustauduttiin joskus väärälläkin tavalla ja ajettiin ihmisiä pihalle.
Mutta se oli käänteentekevä kesä.
Kun tullaan syksyyn, 29.9.94, -
niin siinä menin katkaisuhoitoasemalle ja vaimo lähti mukaan.
Oli otettu rankasti viinaa ja oli huono olo.
Sinne tuli 3 nuorta uskovaista miestä. Ihmettelimme ketä meille on tulossa, -
kun hoitajat sanoivat, että tuli vieraita.
Näen kun käytävää pitkin kävelee Marko Nuurkari niminen pastorimies.
Iso saarnaajan Raamattu kainalossa.
Jotenkin sydämessä nousi, että nyt tapahtuu jotain sellaista, -
mitä olemme koko elämämme kaivattu. - Aivan.
Näillä miehillä oli meille sanoma.
Siinä oli nuori romaanimies, joka kysyi, että ettekö haluaisi, -
että teidän elämä muuttuu. Vastasin hänelle, että kyllä haluaisin -
ja olen yrittänyt monta kertaa mutta ei onnistu.
Hän on hetken hiljaa ja sanoo, -
"Jeesus on Golgatalla hoitanut koko asian. Tehdäänkö niin, -
että et enää yritä. Kaikki on yritetty puolestasi."
Ok, rukoilkaa meidän puolesta.
Hän rukoili 29.9.94 noin klo 19.30.
Siihen katkesivat saatanan kahleet elämästämme.
Yhdessä sekunnin sadasosa kaikki, mitä 15 vuotta oli tuhonnut, katkesi.
Alkoholin käyttö loppui, tupakointi pian sen jälkeen.
Kiroileminen ja vääryyden tekeminen aika nopeasti sen jälkeen.
Voi kunpa näitä tapahtuisi paljon Suomessa.
Keskustelimme siitä, että -
pitäisi pastoreitten ja kaikkien, jotka ovat evankelistoja -
lähteä aito vierille oikeasti. - Kyllä.
Tänä päivänä on pieni puute, että seurakunnissa päättäjät -
rakentavat vain sisälle päin. Eivät halukaan rakentaa ulospäin, -
että seurakunta lisääntyisi lukumäärällisesti.
Rakentavat vain, että itse saavat kokea huippuhetkiä rukoushuoneella.
On onnettomia, jotka eivät tiedä, niin kuin sinäkään et tiennyt, -
mitä on olla uskossa. Sinullakin oli ennakkoluuloja ja vääriä harhoja.
Siellä on tuhansia, jotka ovat samassa tilassa. - Joo, kyllä nimenomaan.
Haapajärvellä on parakkikylä.
Siellä on alkoholisoituneita. Vaimoni kanssa olemme käyneet siellä.
Olemme joillekin vieneet ruokaa ja käyneet juttelemassa.
Olen huomannut yhden asian. He kaipaavat.
Erään kerran yksi rouva sanoi, että on ollut ihan ikävä teitä. - Aivan.
Yhden miehen sanat kuvastavat hyvin, kun hän sanoi, että -
jos minä tulen uskoon, niin kaikki ystäväni häviävät.
Olen miettinyt, onko ne oikeita ystäviä, -
jotka välittävät vain silloin, kun olet kännissä.
Sellainen, joka on heidän ehdoillaan olemista. - Niin.
Sinulla on sielujen voittaminen ollut johtava uskoontulon jälkeen.
Olet ollut evankelistan ja pastorin tittelillä monessa eri seurakunnassa.
Satakunnassa, Pohjanmaalla jne.
Mitä tästä vaiheesta haluaisit poimia yhteenvetona?
Ensinnäkin sen, että alussa, kun tulin uskoon, -
niin hartain toiveeni oli saada olla mukana aktioryhmissä.
En kokenut, että olisin jollakin tavalla sellainen vastuunkantaja, -
joka pystyisi ottamaan vastuuta evankeliointiryhmistä tai -
seurakunnasta edes vanhimmistoveljenä.
Niin kuin tiedetään Jumala voi muuttaa ihmisen.
Minun elämässä alkoi muuttumaan asioita.
Ensinnäkin ajatus, kun Harjavallassa minut siunattiin evankelistaksi.
Sain pitää tosi monta telttakokoussarjaa heti urani aluksi -
ja samassa seurakunnassa sitten vanhemmistoveljeksi.
En ollut itse niihin pyrkinyt.
Jumala vaan oli halunnut valita ja Jumala rakensi.
Ensimmäinen paikka, jonne lähdin evankelistaksi oli -
Alavuden baptistilähetys.
Vähän ennen kuin olimme lähdössä -
sielunvihollinen sanoi, että ei sinusta ole siihen.
Parasta peruuttaa koko juttu. Päätin, että peruutetaan.
Oli työntekijäpäivät Nakkilan helluntaiseurakunnassa.
Siellä oli eräs sisko, joka nousee yhtäkkiä esiin ja alkoi puhua, että -
hänellä on sanoma eräälle miehelle, joka on täällä seurakunnassa.
Sinulle on avattu ovi Jumalan maailmasta hengelliseen työhön.
Olet tullut ovelle ja epäröit onko sinusta siihen.
Hän sanoo sinulle Jumalan Sanana, -
että sinulle annetaan kaikki mitä tarvitset.
Kenenkään ei pitänyt tietää, että olin tässä mielenlaadussa.
Puustellin Hannu tuli viereeni ja kysyi, oliko Seppo sinulle?
Sanoin "Taisi olla" ja niin se osui kohdalleen. - Aivan.
Sitten lähdin sinne ja Jumala johdatti meidät Turkuun -
Liedon lähetysseurakuntaan työntekijäksi.
Jonkin aikaa oltuamme meidät kutsuttiin mukaan tiimiin, -
joka perusti uuden seurakunnan eli Auran helluntaiseurakunnan.
Auranmaan helluntaiseurakunta ja Liedon lähetysseurakunta -
menivät yhteen ja siitä tuli Auran helluntaiseurakunta, joka nyt toimii.
Olin perustamisvaiheessa paimenena perustamassa seurakuntaa.
Olen sen perustajajäsen. Remontoitiin vanhoihin tiloihin rukoushuone.
Siellä olin vuoteen 2010.
Sitten Jumala sanoi eräänä päivänä leirillä Porissa.
Olen siellä 20 vuotta käynyt lähimmäisleirillä.
Viimeiset vuodet olen vetänyt sitä.
Tänäkin vuonna vedetään Porissa leiri lähimmäisille.
Siellä Jumala puhui, että sinä muutat Poriin.
Kerroin vanhemmistolle, että lähden Poriin.
He olivat ihan ihmeissään, että miksi? Ei kannattaisi vielä lähteä.
Lähdettiin vaimon kanssa Poriin tyhjän päälle. Jumala järjesti työpaikat.
Porin helluntaiseurakunnasta oltiin yhteydessä, haluttiin sinne.
Menin ja olin 2 vuoden pätkän Porin helluntaiseurakunnassa.
Jumala oli puhunut, että olette vähän aikaa Porissa ja sitten lähettää -
paimenen tehtäviin uudelleen. Sitten tuli hakuun -
Haapajärven helluntaiseurakunnan paimenen paikka.
Olin sen jo unohtanut.
Ajattelin, että en varmasti mihinkään Haapajärvelle lähde.
Yksi yö heräsin ja Jumala sanoi, että oletko unohtanut Haapajärven?
Vastasin kyllä. Hän sanoi, että ei kannattaisi unohtaa.
Etsin Ristin Voittoa, missä oli se ilmoitus mutta en löytänyt.
Laitoin sähköpostia keskellä yötä vanhimmiston puheenjohtajalle, -
että onko vielä haku päällä. Hän kirjoitti, että hakuaika loppui -
mutta voidaan vielä ottaa sinut. Minut valittiin Haapajärvelle työntekijäksi.
Siellä oli 7 vuoden pätkä työntekijänä.
Rakennettiin sinä aikana uusi rukoushuone myös siellä.
Olen saanut olla rakentamis- hommassa mukana.
Jumala, joka luo uutta, niin sinunkin kohdalle tuli uusi elementti, -
kun Venäjä nousi sinun alueeksi, jossa olet -
viimeisinä vuosina ollut eri puolilla Arkangelia myöten. - Joo.
Olet nähnyt siellä myös Jumalan käden voiman. - Kyllä.
Vuonna -96 menin ensimmäistä kertaa Karjalaan.
Olin yhden evankeliointimatkan siellä.
Puolikas sydämestä jäi Karjalaan. Vuoden päästä lähdin hakemaan -
puolikasta pois, niin jäi toinenkin puolikas. Venäjälle jäi minun sydän.
Ihmisten välittömyys ja ystävällisyys valtasi minut kokonaan.
Siellä tein myös hengellistä evankeliointityötä vuoteen 2005 asti.
Pastori, joka oli aloittanut työn Vieljärvellä, jäi Suomeen pastoritöihin.
Minä kävin siellä nämä vuodet -
ihmisiä virvoittamassa ja evankelioimassa pikkukylillä, -
kunnes vuonna 2006 Arkangelin alue laskeutui sydämelleni.
En olisi halunnut sillä tavalla lähteäkään -
mutta Jumala johdatti niin, että aloin käydä Arkangelin alueella.
Alkuun oli ainoastaan Pootsan kylä -
ja Kargopolin kaupungissa oli tuttu perhe.
Jumala alkoi laajentaa ja minulta kysyttiin menisitkö sinne ja tuonne.
Tänään meillä on siellä Pootsan kylä, Kargopol, sitten Salaakusan kylä -
ja nyt viimeisenä ensimmäistä kertaa menemme Plesetskiin.
Pienet uskovien ryhmät, jotka tarvitsevat apua.
Olen kokenut siinä heikkoutta ja huonouttakin monta kertaa -
mutta ne ihmiset ovat halunneet, että olen heidän kanssaan -
ja käyn opettamassa. - Heikoissahan Jumala on vahva.
Niin se on. Ehkä oma heikkous ja väkevyys, niin kuin Raamatussa on.
Nythän on paljon puhuttu viime vuosina, että Venäjällä on -
evankeliointi tullut vaikeammaksi mutta ei sinun osaltasi?
Toistaiseksi en ole törmännyt tähän, -
että uskontolaki olisi työtäni millään tavalla muuten estänyt -
paitsi että evankeliointia ulkona ja tilaisuuksiin kutsumista ei saisi tehdä.
Se on lähetystyötä ja se ei ole sallittua.
Mutta kun yrittää luovia asioiden välissä siten, ettei loukkaa lakia, -
mutta kuitenkin oveluudella saavuttaa ihmisiä, niin se on onnistunut vielä.
Kyllä. Se on ihan selvää, kuten olet nähnyt, -
että sielläkin on huutava tarve. - Joo, kyllä.
Onko sellaista mitä haluat kertoa? Tapahtumia missä Jumala on toiminut.
Minäpä sanon yhden asian.
Olimme viime kerralla Kargopolin kaupungissa.
Oli aivan uusi motelli ja siellä oli respassa Massa-niminen nainen.
Hän tuli kertomaan tulkille, että hänen miehensä oli sairastunut syöpään -
ja hänellä on tosi vaikeata aikaa nyt.
Tulkki houkutteli hänet huoneeseemme.
Massan mies oli juuri sanonut, -
että onko Massalla rukousta, että hän voisi saada helpotusta kipuun?
Massa oli sanonut, että ei ole mitään. Hän ei ole uskonnollinen eikä osaa.
Juuri silloin me tulemme sinne. Huoneessa ollessamme -
Toma Flyktig sanoi Massalle, että me rukoillaan sinun puolesta -
mutta voidaanko tulla rukoilemaan miehen puolesta.
Seuraavan päivän aamuna lähdettiin sinne.
Siellä olin polvillani Massan ja Aleksanterin huoneessa, -
Aleksanteri polvien edessä. Mies oli painanut 110 kg ja nyt oli enää 60.
Kyllä kyynel tuli silmään, kun sai perhettä johdattaa Jeesuksen omaksi.
Se oli upea tilanne. Kyllä Jumala järjestää nämä tilanteet.
Jos uskontolaki yrittää sitoa, niin Jumala avaa. Näin se menee.
Kello on mennyt nopeasti. Lopuksi annan sinulle vapaan sanan, ole hyvä.
Lyhyesti Raamatunkohta, jonka haluan lukea ja rukoilla lyhyesti.
1. Piet. 1:1-2.
"Pietari, Jeesuksen Kristuksen apostoli, valituille muukalaisille, -
jotka asuvat hajallaan Pontossa, Galatiassa, Kappadokiassa, -
Aasiassa ja Bityniassa, ja jotka Isän Jumalan edeltä tietämisen mukaan -
ovat Hengen pyhittämisen kautta valitut Jeesuksen Kristuksen -
kuuliaisuuteen ja hänen verellänsä vihmottaviksi.
Lisääntyköön teille armo ja rauha."
Tässä tulee esille, että olipa ihminen missä elämäntilanteessa tahansa -
Jumala tietää missä me olemme. Tässä puhuttiin verellä vihmomisesta.
Meillä, jotka olemme Kristukselle kuuliaisia, on oikeus odottaa sitä, -
että Jeesus verellään vihmoo meidät. Sinä, joka katselet tätä ja koet, -
että olet heikko, puutteellinen tai vajavainen.
Tiedä, että kun olet antanut elämäsi Jeesukselle, niin totta on se, -
että Hän verellään vihmoo sinut puhtaaksi. Raamatun lupaus: -
"Jeesuksen Kristuksen veri puhdistaa meidät kaikesta synnistä."
Myös vääristä ajatuksista.
Olkaa siunattuja Jeesuksen pyhässä nimessä.
Kiitos tästä väkevästä loppuyhteenvedosta.
Jumalan Sanasta, joka on todella meitä kaikkia rohkaiseva. - Aamen.
Kiitos sinulle ja siunattuja matkoja vaimosi kanssa Arkangeliin -
ja missä päin Venäjää mahdat ollakaan.
Kiitos. 5. päivä kesäkuuta lähdetään ajelemaan. - Kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola