ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu seekordne külaline on Tom Aspelin.
Tere tulemast! - Tänan!
See on ime, et oled siin, et oled elus ja täis elujõudu.
Selles saates rääägime,
kui suur on Jumal ja Tema hoolitsus meie suhtes.
Räägi oma lapsepõlvest, mis seal juhtus.
Mis huvitavad imed sul juhtusid, et sa ikkagi ellu jäid?
Mul oli lapsepõlves mitu nn. üle noatera juhtumit.
Paljud neist olid sellised,
et ma võinuks mitte olla täna elavate kirjas.
Osa neist juhtus siis, kui olin just õppinud kõndima.
Elasin tollal Siuntios. Seal oli põld, kus karjatati lambaid.
Ja kord, kui olin just õppinud ära jooksmise...
Jooksmine muide oligi asi,
mille ma lapsepõlves esimesena ära õppisin.
Kõndimise jätsin vahele.
Jooksin seal põllul ja ajasin lambaid taga.
Äkki see lambakari pööras ringi ja hakkas mind taga ajama.
Siis ma komistasin ja kukkusin.
Seda ma mäletan.
Õnneks oli meil koer, keda ma kutsusin Lassie-koeraks.
Koer tuli ja hakkas lambaid taga ajama,
päästes sellega mu ära.
See koer päästis mind ka teistel kordadel.
Mitu korda päästis. Väga imeline koer!
Sa olid kord vanaema juures. Olid vist 6-aastane.
Vist 4- või 5-aastane. Täpselt ei mäleta.
Ütleme 4,5 aastane.
Siis juhtus üks otsustav asi selles mõttes,
et olen üldse usklik ja et olen endiselt elus.
Ma olin vanaemal külas. Mu vanemad elasid tollal Espoos.
Mäletan, et mul oli äkki raske hingata.
Lõpuks oli see nii raske, et ma ei suutnudki enam hingata.
Siis hakkas pilt silme eest kaduma ja lõpuks läks silme eest mustaks.
Järgmine asi, mida mäletan, oli see, et ma olin katusel.
Vaatasin ennast ja vanaema katuselt.
Nägin, kuidas vanaema elustas mind.
Mingil põhjusel liikusin aina ülespoole,
kuni olin väga eredas kohas.
Siis ma veel ei teadnud, mis see on,
aga imestasin, mis kirkus see selline on
ja üleüldse, kus ma olen?
Vaatasin seal kirkuses ringi.
Hakkasin tajuma, et olin kuskil sellises kohas,
kus mitmel pool olid mitmesugused kujud,
mis seisid justkui süvendis.
Need olid inglid,
aga ma ei teadnud, mis inglid need olid.
Siis hakkasin uurima seda kohta, kuhu olin sattunud.
Mäletan, et mulle meeldis seal rohkem kui siin maailmas.
See koht näis päris hea olevat.
Vaatasin ringi, kas näen seal traditsioonilisi ingleid,
aga neid ma ei näinud. Küll aga nägin Serafini.
Kui olin natuke seda head nautinud, siis üks hääl katkestas mind.
See hääl katkestas mind just sel hetkel,
kui olin minemas ühte kohta.
Ma ei mäleta täpselt, mida ma nägin, aga ma tahtsin minna seda vaatama.
See hääl ütles mulle: "Mine tagasi!"
Vastasin sellele häälele: "Ei lähe!"
Ma ei tahtnud minna tagasi valu ja vaeva sisse.
Aga hääl kordas kolm korda: "Mine tagasi!"
Kolmandal korral ärkasin kiirabis.
Kui kaua see kõik kestis?
Su seest oli eluvaim kadunud ja su süda ei toiminud enam.
Sa ei saanud mingit abi enne kiirabi saabumist.
Kui olin lämbunud,
siis vanaema võttis telefoni, helistas kiirabisse
ja hakkas mind elustama.
Tegelikult oli nii, et me olime Siuntios.
Kiirabi tuli kuskilt Lohja kandist. Täpset asukohta ei mäleta.
Aga 15-minutiga olid nad kohal.
Kokku läks u paarkümmend minutit, enne kui ma ärkasin.
Selle aja jooksul
saadeti mu vanaemale ja emale telefoni teel teade,
et mind enam ellu ei äratata, sest ma olin olnud liiga kaua surnud;
et mu aju on juba surnud.
See oli kiirabibrigaadi jaoks šokk,
kui ma äkki üles ärkasin ja ringi vaatasin,
mõeldes, mis toimub ja kus ma olen?
"Laske mind nüüd vanaema juurde!" See oli õudne kogemus nende jaoks.
Kiirabibrigaad küsis, mida edasi teha?
Nad olid hädas, sest nad ei teadnud,
kuidas sellise olukorraga hakkama saada.
Nad imestasid omavahel, mida nad tegema peaks?
Minu mäletamist mööda
mõtlesid nad isegi peatuda kuskil maja õuel,
et helistada ja nõu küsida.
Vist oli nii.
Paarkümmend minutit ilma hapnikuta. Mida see tavaliselt võib põhjustada!?
See oli suur ime ka samas oleva kiirabibrigaadi jaoks,
aga see ei jäänud su elus viimaseks.
Hiljem, täiseas, juhtus üht-teist su abielus
ja sa kaotasid ka vahepeal töö.
Räägi meile neist asjadest.
Ma olin suhelnud ühe hispaanlannaga ja me pidime abielluma.
Aga ta vanemad panid ta fakti ette, et nii see ikka ei lähe -
et ta peab valima oma pere ja minu vahel.
Samal ajal kaotasin ka töö, kuna firma läks pankrotti.
Nii läksin üheaegselt läbi mitmest erinevast kriisist.
Samal ajal vahetasin kallima auto odavama vastu.
Sain endale Volvo. Vist Volvo 850 sedaani.
Olin just ühel hommikul saanud selle auto.
Kogesin teatud alateadlikku... Kuidas seda nüüd nimetadagi?
Ennast hävitavat jõudu.
Alateadlikku ennast hävitavat jõudu.
Ma ainult vajutasin gaasi.
Sõitsin Kirkkonummist Hanko suunas ja vajutasin ainult gaasi.
Mäletan, et kiirus oli 180 km/h. Mul oli gaas põhjas.
Ma ei hoidnud midagi tagasi.
Mis juhtus?
Esimesel põllusirgel vajusid mul silmad kinni.
Täitsa seletamatul põhjusel.
Silmad vajusid kinni.
Mäletan, et võitlesin sellega, aga see võitlus ei aidanud.
Ja edasi?
See oli suurte aukudega teelõik, mis on tänaseks ära remonditud.
Ilmselt nende aukude pärast kaotaski mu auto juhitavuse.
Mu auto sõitis kraavi. Ma ei tea, kui suur kiirus siis oli.
Aga 100 meetrit varem oli 180 km/h, kuna mul oli gaas põhjas.
Auto sõitis 100 meetrit kraavis ja põrkas vastu betoonist sillatala,
lennates siis 30 meetrit edasi.
Esimene kokkupuude maaga
oli tabamus vastu betoonist kaevukaant,
lennates seejärel veel 60 meetrit ja maandudes katusel.
See oli pikk aeg, kui see kõik juhtus.
Mis edasi sai?
Sai see, et ma lahkusin oma kehast.
Täpselt samuti nagu kord lapsepõlves.
Sama asi kordus uuesti.
Vahemärkusena nii palju, et mu ema oli sel ajal Hispaanias
ja koges tol õhtul südames õhutust palvetada,
mis igal juhul muutis asjade käiku.
Kui auto oli seisma jäänud,
nägin oma autot suitseva romuhunnikuna.
Nägin, kuidas mu autost tõusis suitsu.
Ühtlasi nägin, kuidas ma ise olin selle auto sees.
Liuglesin kuhugi pimedasse ja külma kohta.
See pime koht muutus äkki kottpimedaks ja jääkülmaks kohaks.
Siis hüüdsin Jumalat appi nagu ema oli mind õpetanud.
Mind justkui tõmmati ühe valguse kuju ette,
kes ütles mulle: "Mine tagasi! Sul on ülesanne!"
See valguse kuju kordas mulle seda 3 korda.
Sel ajal, kui ta mulle seda ütles, püüdsin uurida, mis kujutis see on,
aga ma ei saanudki teada, kes see oli.
Kuid ta oli väga ere ja tal oli valguse rüü.
Kui ma talle otsa vaatasin,
siis see pimestas niivõrd, et ma ei suutnud enam näha.
See oli nii ere. - Jah.
Su füüsiline keha oli kuskil autoromu hunnikus.
Jah.
Mis edasi sai?
Tund aega peale õnnetust leidis politsei mu sealt hunnikust
ja mind viidi kiirabiga haiglasse.
Ehk politseil kulus terve tund su leidmiseks.
Jah.
Siis see surnud keha viidi haiglasse.
Ma ei tea, kas see oli surnud või mitte.
Igal juhul olid sa peale seda kõike otsekui hakkliha.
Ärkasin järgmisel hommikul haiglas selle peale, et mu jalad ei liikunud.
Mu jalad ei liikunud üldse.
Aga Jumal sekkus sellesse öö jooksul.
Jah, Jumal sekkus selles küsimuses, et mu jalad ei liikunud.
See juhtus selliselt, et olin juba mitu ööd olnud haiglas
ja siis üks vana naine küsis minult, kas ta võib mu eest palvetada?
Vastasin "Jah" ja see vana naine palvetas mu eest.
Järgmisel hommikul käisin ise omal jalul.
Tõsi, rulaatori abiga, aga siiski.
Läksin oma jalgadel dušši alla.
Kuigi arstid olid öelnud, et sa ei hakka kunagi käima.
Arst tuli ühe paberiga ja ütles, et selle kohaselt olen halvatud.
Ütlesin: "Jah, selle kohaselt ma olen halvatud."
Mida sa mõtlesid,
kui sellest kohutavast lennust eluga pääsesid
ja su jalad hakkasid sind kandma?
See äratab üles teatud austuse ja tänu.
Siiamaani imestan, kuidas selline asi võimalik oli.
Pean mainima, et vahel on raske uskuda,
et sellised asjad juhtuvad.
Sul on sarnaseid juhtumeid palju, kuid aja puudusel me neist ei räägi.
Aga 90'ndatel juhtus see, et hingevaenlane tahtis sind eksitada.
Ta tahtis sind suhtest Jumalaga eemale tõmmata.
See asi kestis 10. aastat.
Mis siis juhtus?
Hingevaenlane tõi me perre ühe nn. peretuttava,
kes hakkas mulle joogast rääkima.
Ta kohtus mu vanematega ja samal ajal tutvustas mulle joogat.
See viis selleni, et hakkasin rohkem jooga kohta uurima.
Edasi läks asi nii kaugele, et sa olid isegi jooga õpetaja.
Jah. Ma õppisin jooga õpetajaks.
Hakkasin tegutsema jooga õpetajana
ja lisaks õppisin veel natuke mediteerimist.
See viis sind väga kaugele sellest, kuhu Jumal oli sind kutsunud,
aga siiski olid sul usklikud sõbrad, kes palvetasid su eest.
Mis juhtus 2005. aastal?
2005. aastal toimus pööre.
Jõudsin omadega teatud punkti, kus mind viidi Siioni kogudusse,
kus kõneles Paavo Järvinen.
Mind kutsuti üles minema tema juurde eestpalvele
ja ma läksingi.
Peale üht palvet suutsin selgelt öelda:
"See, mida ma varem tegin, on pimedusest.
See, kus ma praegu olen, see on valgus."
Kontrast oli väga selge.
Just. Kui mõelda,
et sa õpetasid 10. aastat joogat ja olid selles sügavalt sees,
siis see oli ääretult suur muutus ka selle keskkonna jaoks,
kus sa õpetasid.
See muutus oli nii mitmekülgne,
et seda on raske lühidalt seletada.
Olin olnud selle sees nii pikalt,
et mul oli raske sealt kohe välja saada.
Nii jätkasin veel u 2 aasta jooksul aegajalise joogaga,
tehes omale sealt nn. pehme maandumise.
See pehme maandumine kulmineerus sellega,
et kord, kui olin jälle pisut joogat teinud,
tulin koju ja läksin jalutama.
Oli päikeseline ja soe päev. Väljas oli 30 kraadi sooja.
Olin kuskil põllu ääres
ja korraga tekkisid mul hingamisraskused.
Kogesin tugevat külmatunnet.
Ma ei teadnud, mis toimub ja jooksin kiiresti koju.
Siis see olukord veidi rahunes ja ma läksin magama.
Ärkasin öösel selle peale,
et keegi oleks kui üritanud suruda jääkamakat läbi mu selja.
See ilmutus kordus.
Ärkasin õudusega üles ja panin tuled põlema.
Mõtlesin, mis asi see veel oli
ja hakkasin otsekui appi hüüdma.
Tõenäoliselt hüüdsin Jumalat appi, aga olukord sellega ei lahenenud.
Läks 3 kuud,
enne kui leidsin õige koha Espoo Vabakoguduse näol.
Seal oli mu esimeseks kontaktisikuks pastor Tero Koskinen.
Rääkisin talle oma probleemist
ja ta lubas paluda inimesi, et nad palvetaks mu eest.
2 nädalat hiljem see probleem kadus.
Sa said näha kurjuse tõelist olemust. - Jah.
Ja seda, milline hirmus asi see jooga on,
mis on tänapäval nii laialt levinud
ja mis on leidnud heakskiitu isegi kristlikes ringkondades.
Jah.
Nagu sa ütlesid, on see siiski pimedusest.
Just.
Mul on selle kohta piisavalt tõestusmaterjali.
See on tõsine asi ja tõsine hoiatus kõigile neile,
kes arvavad, et jooga on mingil määral kristlik,
samas kui see on pimedusest. - Jah.
Peale seda, alates 2006. aastast ehk nüüdseks 13 aastat
oled sa olnud Jumala oma.
Olen 13 aastat olnud Jumala oma
ja Jumal on mind juhtinud ühest kohast teise.
See on olnud vabastav. Olen kogenud rohket vabadust.
Esimesed 8 aastat juhtis Jumal mind erinevatesse kohtadesse,
et võiksin terveneda
ja saada lahti kõigist sidumistest ja prahist.
Ja täna liigud sa Püha Vaimu juhtimisel.
On olnud juhuseid, kus inimesed -
sealhulgas ka täitsa tundmatud inimesed,
tulevad su juurde,
kuna saad neid aidata ja nad saavad usklikeks.
Räägi lühidalt Nurmijärve loost. Mis seal juhtus?
Jumal juhib mind ja on õpetanud mind käima palvetes.
Küsin igal ristmikul Ta käest, kuhu suunas peaksin liikuma?
Näiteks viimastel aastatel on toimunud
rohkem füüsilisi tervenemisi.
Enne kuhugi liikumist ma alati palvetan.
Hakkasin Helsingist liikuma ja Jumal viis mind Klaukkalasse.
Klaukkalas läksin kohvikusse kohvi jooma.
Mõtisklesin, mis Jumalal selle päeva jaoks plaanis on?
Seal istudes lähenes üks vanem paar mulle
ja küsis, kas nad tohivad sinna istuda?
Vaatasin ringi ja nägin, et seal oli palju tühje laudu.
"Miks nad just siia peavad istuma?"
Siis arvasin, et see on Jumala plaan.
Nad istusid mu juurde ja me hakkasime ilmast rääkima.
Alguses rääkisimegi ilmast.
Hiljem aga rääkisin, miks ma seal olen.
See viis selleni, et sa kohtusid selle naisega.
Jah. See viis selleni, et naine hakkas asjast huvituma
ja tahtis rohkem Jumalast teada saada.
Mees oli ettevaatlikum, aga hiljem hakkas ka sulama.
Leppisime kokku kohtumise 2 päeva pärast.
Tol kohtumisel mees palus mind, et ma palvetaks ta eest.
Selle palve ajal andis ta Jumalale jaatava vastuse.
"Tere tulemast minu ellu!"
Nägin vaimus, kuidas Püha Vaim tuli ta sisse.
See, mida ta ütles, see sai teoks. Ta võttis seda tõsiselt.
Peale seda, kui ta oli selle vastu võtnud,
õhutas Püha Vaim mind palvetama südame ümberlõikuse eest.
Palvetasin, et ta teeks südame ümberlõikamise.
Naine ütles, et see tekitas väga hea tunde.
Alguses ta oli ebakindel, aga lõpus ütles,
et ta oli selleks õhtuks plaaninud ja ette valmistanud enesetapu.
Aga Jumal tegi midagi ja ta ei pea enam seda tegema.
Milline rõõm sinulgi! - Jah.
Näha, kuidas Jumal juhib.
Sellest võiksime sinuga veel palju rääkida.
Nüüd aga on sul vaba sõna, mistõttu ütle midagi vaatajatele.
Tahan palvetada selle asja eest,
mis oli mu elus esimene ja tähtsaim Jumalaga.
Iga vaataja, kes tahab, võib selle palvega ühineda.
Taevaisa, tänu selle eest,
et Sa avad me silmad ja kõrvad kuulma ja nägema,
et me saaksime kuulda Su häält.
Aga ka nii, et me saaksime käia ja järgida Sind iga päev ja iga hetk.
Kallis taevane Isa, tule me ellu ja kinnita meid selles,
et saaksime käia käsikäes Sinuga.
Sest kui käime käsikäes mööda Sinu poolt juhitavaid teid,
siis imed ja tunnustähed järgivad meid.
Tänan Taevaisa, et õnnistad igat vaatajat selle anniga.
Tänu Isa, et Sa õnnistad selle anniga igat üht, kes tahab seda andi,
et nad võiksid käia käsikäes nendel teedel, kuhu Sina neid juhid.
Aamen.
Aitäh Tom, et rääkisid avameelselt oma elus toimunud asjadest.
Seal on Jumala käsi alati mängus olnud.
Oled näinud ka taevalikku kirkust ja rääkinud sellest maa peal,
aidates nüüd Püha Vaimu kaudu inimesi.
Jumal õnnistagu sind ja andku sulle sellel alal suurt saaki.
Aitäh!
Soovides toetada Eesti TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7 euri)
või teha pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa