Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan. Olen Martti Ojares ja -
vieraanani tänään on Kalle Vihonen. Tervetuloa Kalle. - Kiitoksia Martti.
Olet Turusta, kerrotko lapsuudestasi ja millaiseen perheeseen synnyit?
Olen Turusta ja tavallaan olen Turun läänin Karjalasta. Turkuun on niin -
lyhyt matka, joten tulimme jo nuorena, puolivuotiaana, Turkuun.
Isä oli tilanhoitajana, äiti leipomossa töissä.
Saatiin runsaasti pullaa lapsena, munkkia ym.
Isä ja äiti olivat luterilaisessa kirkossa.
Pyysivät rukoilemaan heidän puolestaan -
ja he rukoilivat puolestamme. Niin lapsena ymmärsin.
Oli isä ja äiti, jotka halusivat huoleh- tia ja turvautuivat Jumalaan. - Aivan.
Kävit tietenkin peruskoulut ja tällaiset.
Peruskoulut kävin ja koulut olivat ihan vieressä.
Kansalaiskoulu käytiin, mikä oli myös peruskoulua.
Siellä alkoi se, että piti löytää ammatti.
Jollain tavalla innostuin, että minustahan tulee puuseppä.
Huomasin, että halusinkin kokkilinjalle.
Meillä oli talousammattikoulu Turussa ja sieltä itseni löysin sitten. - Joo.
Miten sinä koet ruoan tekemisen, koska siinä on hyvin paljon luovuutta.
Ymmärsin, että se pohjautuu osittain äitiini, joka oli leipomossa töissä.
Se jotenkin kiinnosti, että hei haluan lähteä tekemään ruokaa. - Joo.
Minulla oli kaipuu lähteä siihen.
Millainen olit lapsuudessa? Olitko vilkas, vetäytyvä vai siltä väliltä?
Oikeastaan vilkaskin. Me asuttiin kartanossa, missä isä oli töissä.
Oli iso pihapiiri ja siellä me kallioilla juostiin ja milloin mitäkin.
Oli turvallinen paikka loppujen lopuksi asustaa ja kasvaa.
Kyllä. - Kartanon omistajakin oli uskossa kuitenkin.
Aivan. - Joskus hän sanoi, että Kalle sinusta tulee pappi ajallaan.
Hän haluaisi kouluttaa sinut mutta se jäi myöhempään.
Olisiko hän ollut profeetallinen. - Se oli profeetallista silloin jo.
Kyllä. Sielunvihollinen aina yrittää sumentaa suunnitelmat, -
erityisesti Jumalan suunnitelmat.
Sinullakin jotain sellaista alkoi tapahtua lähinnä alkoholin kautta.
Alkoholi alkoi, kun tuli murrosikä ym. Talousammattikoulu meni vielä hyvin.
Kuitenkin kaipuu oli päästä johonkin suurempaan vapauteen.
Myöhemmin huomasin, kun pääsin kouluun Helsinkiin, -
hotelli ja ravintolakouluun, tuli kaipuu päästä suurempaan vapauteen.
Se oli varmasti sielunvihollinen. Olin mukana, koska en ymmärtänyt, -
mitä sielunvihollinen haluaa. - Aivan.
Sitä ennen kävin kuitenkin vapaaehtoisena armeijan. - Ok.
Halusin ensin käydä armeijan ja sitten vasta elämään. - Joo kyllä.
Näin tapahtui, olit armeijassa ja jatkoit sillä alueella.
Lähdin hotelli ja ravintolakoulu Perhoon.
Siellä lähdin kasvamaan mutta alkoholi alkoi tulemaan mukaan.
Kouluaikana kavereitten kanssa mentiin ottamaan pientä kaljaa ym.
Se ryöstäytyi vähitellen, oli näitä asioita.
Sinä ajattelit, että täytyy saada tähän apua.
Olin ehkä vähän arka ja ujo.
Huomasin, että kun ottaa kaljaa niin tulee helpotusta.
Uskalsi olla äänessä ym.
Mihin tämä kehitys johti? - Sain hyviä työpaikkoja, valioluokan paikkoja -
Helsingissä ja sillä tavalla meni hyvin mutta huomasin, että -
alkoholipaikat, ravintolat alkoivat kiinnostumaan.
Työpaikallakin krapulat ym. tulivat esille.
Oli työpaikkoja missä pystyi pikkuisen parantamaan mutta söin hyvin.
Jaksoin nuorena tehdä paljon töitä, jopa tein kahta vuoroakin välillä.
Onkohan se perintönä, että paljon tehdään töitä suomalaisena ym.
Varmaan perintöä siinä suhteessa. Halusin järjestää elämää mutta -
kaikki loppujen lopuksi meni alko- holiin ja huonoihin elämän malleihin.
Et ollut tehnyt mitään uskonratkaisua vielä?
En ollut silloin tehnyt uskonratkaisua. - Joo.
Miten pitkälle sitten työ ja lievä alkoholi kasvoi?
Työ meni siinä. Olisikohan ollut viisi, kuusi, seitsemän vuotta, -
kun jouduin turvautumaan A-liikkeisiin ja AA-hoitopisteisiin ym.
Välillä työpisteissäkin sanoivat, että olet humalassa, täytyy mennä kotia.
Ainahan selittelin, että enhän ole paljon.
Se on normaalia alkoholistille. Sellaista valheellista elämää.
Toiset kuitenkin näkevät sen, niin miksi puolustella selviä asioita.
Ymmärsin kuitenkin, että olen huonoon suuntaan menossa. - Joo.
Kuitenkin se, että menit saamaan apua, -
ajan mittaan johti tasapainottumiseen. - Kyllä just joo, pikkuhiljaa.
Tulit myös siihen pisteeseen, että etsit lopullista totuutta.
Minulla paljon kerrottiin. Siihen aikaan oli Helsingissä perjantai Kristukselle.
Monet sanoivat, että "Kalle et tarvitse kuin Jeesusta.
Tilanne muuttuu kerralla." Sanoin, että ei, olen niin nuori vielä.
Kuitenkin ymmärsin, sydän kaipasi jotain suurempaa jo silloin.
Muistin isän ja äidin rukoukset ym.
Muistin myös sen, kun serkkupojat tulivat uskoon murrosiässä.
Mitä outoa, kun täyttyvät Hengellä ja alkoivat todistamaan ja kertomaan.
Ollessani Helsingissä kuulin, että uskovat rukoilevat minun puolesta.
Äidillä ja isällä oli harmi, mikä pojalla on, kun ei pidä yhteyttä.
Nämä olivat vaikeita tilanteita minullekin.
Työpaikatkin vaihtuivat ja vähän ratsastin ammattiylpeydellä, -
että olin käynyt valioluokan paikoissa. "Pääsen mihin vaan ravintolaan."
Niin kuin pääsinkin mutta oli valheellista kuitenkin.
Se imi voimat kaikki tuollainen.
Elämän tarkoitus alkoi hämärtymään.
Pikkuhiljaa. Välillä olin asunnoton ym.
Kävin kuitenkin vähän töissä ja tuntui, että kaikki ei ole hyvin. - Joo.
Yritin monta kertaa ja pääsin hoitopisteisiin katkolle ja klinikoille.
Niilläkin oli merkitys, huomasin jälkeenpäin. - Joo.
Siihen aikaan pääsi hoitoon, kun meni ajoissa ja ymmärsi hakea apua.
On hyvä, että Suomessa on hoitopisteitä, A-klinikat ym.
Niitä tarvitaan, kun ihminen tulee riippuvaiseksi jollakin alueella.
Alkoholi on yksi mutta on huumeet ym. ympärillä pyörivät asiat. - Kyllä.
Tällaisia riippuvuuksia on valtavan monenlaisia. - Niitä on paljon kyllä.
No mikä johdatti elämääsi näiden vaiheiden jälkeen?
Kerran Pelastusarmeijan asuntolassa herätessäni sanoin: -
"Taivaan Isä, jos olet elävä ja Poikasi Jeesus Kristus on kuollut tähteni, -
ottanut syntini ja haluaa tuoda todellisen elämän, -
haluan Herra, että ilmestyt konkreettisesti elämääni, -
haluan muutoksen." Siinä samassa, seuraavana päivänä, -
taas aloin vähän maistelemaan. Illalla olin siinä pisteessä etten -
ymmärtänyt miten olin mennyt Saalem seurakunnan eteiseen Hakaniemessä.
Sieltä johdatettiin, että on paikka missä voi oppia tuntemaan Kristusta.
Rukouksessa oli myös, että kasvaisin tuntemaan Kristusta konkreettisesti.
Jumala ilmestyi Saalemin eteisessä ja sanoi, "Tässä on rukousvastaus."
Samassa pyyhkäistiin alkoholit pois.
Ihmettelin missä olen ja vahtimestari sanoi, että on paikka -
missä pääset kasvamaan. Siuntiossa oli Karismakoti siihen aikaan. - Ok.
Miten sinä koit sen tilanteen? Nyt on jotain muutosta tapahtumassa.
Etsit Herraa ja sielunvihollinenkin varmaan yritti estää.
Pyysin siltä henkilöiltä puhelinnumeron ja osoitteen.
Oli hätä, että otan sen paperin tas- kuun. Hän vielä antoi minulle 50 mk.
Se oli markka-aika. Ajattelin, että onpa rehti kaveri ja -
sanoi, että se on bussi matkalle.
Menin ulos ja katsoin, että on jemmassa ja pistin syvälle taskuun.
"Näitä en hävitä." Seuraavana päivänä otin vielä pikkuisen kaljaa.
Parantuakseni, se oli normaali tapa silloin.
Menin soittamaan seuraavana päivänä.
He aina sanoivat, että Martti Puumalainen ei ole täällä.
Minulle oli annettu hänen nimensä, että hän vastaa ja ottaa vastaan.
"Pitää mennä katkolle ensin" sanoivat. Sanoin etten tarvitse katkoa.
Halusin päästä rauhoittumaan ja kasvamaan.
He sanoivat, että soita huomenna ja sama tilanne.
Kolmantena päivänä he sanoivat, että nyt voit tulla ja antoivat bussinumerot.
Eksyin Lähetysnuorten pääpisteeseen Siuntioon.
Siellä käteltiin ym. ja kerroin asian. He alkoivat tarjoamaan ruokaa.
He sanoivat, että Karismakodilta soitetaan. Sinut haetaan sinne.
Karismakoti ja Lähetysnuorten piste olivat aika vierekkäin.
Se tuntui hyvältä, kun sinua palveltiin.
Huomasin, että tämä on todellista -
ja että olen löytänyt paikan. Nyt on kasvumahdollisuutta.
Vielä ihmettelin, miten Jumala vapautti alkoholista.
Tietysti se oli prosessi kasvaa ulos sielunelämän eri vaiheista.
Huomasin, että Jumala on konkreettinen.
Hän kuulee rukoukset. Minulla on elävä Jumala, joka kuulee rukoukseni.
Hän myös näkee, on ymmärrystä eikä lyö minua vaan ottaa vastaan.
Koin sen vastaanoton Lähetysnuorissa ja Karismakodissa.
Se oli muutos elämässäsi. - Täydellinen muutos.
Huokasin usein, miksi näin myöhään.
Ajattelin, että on todella elävä Jumala Jeesus Kristus.
Siellä otettiin vastaan kuin isät ja äidit.
Työntekijät olivat sekä naisia että miehiä.
Mietin, voiko tällaista elämää olla?
Koin olevani jo nyt taivaassa maan päällä.
Ymmärsin, että se oli Pyhä Henki, joka vaikutti toisten palvelijoiden kautta.
Sanoin, että en halua täältä koskaan lähteä. - Aivan.
Elämässä on hyvin tärkeä myöskin se, että millä tavalla elää.
Olit ollut poikamies liki 40-vuotiaaksi, eikö niin? - Joo, olin siinä 35.
Sinulle tuli kuitenkin mieleen se, -
että tarvitsisinko minä vaimon? - Kyllä vaan.
Kun minulle oli hyvä ammatti kokkina ja olin käynyt kirveskurssin -
ja niitäkin töitä tehnyt, kun olin maailmassa.
Sitten minua pyydettiin Lähetysnuorten raamattukouluun, -
että jos tulisin tekemään oppilaille ruokaa.
Fiksuina henkilöinä kysyivät, että voidaanko Kalle luovuttaa keittiöön, -
pyörittämään sitä. He antoivat minulle luvan ja kysyivät -
haluanko mennä ja sanoin, että kyllä vaan. Hoitokodissa olin tehnyt -
vähän ruokaa ym. ja huomasin, että tämä on minun paikka.
Miten tärkeitä ammatit olivat minulle. Sain palvella Herraa.
"Herra haluan palvella sinua" hiljakseen sanoin.
Minulle annettiin erilaisia tehtäviä. He oppivat luottamaan minuun.
Ei tarvinnut ajatella luottavatko he. He luottivat kuin omaan poikaansa.
Isyys ja äitiys, mitä sain siellä, oli valtava salaisuus, -
jota jälkeenpäin olen itse saanut levittää.
Raamattukoulussa oli yksi kaunis neitonen.
Herra sanoi suoraan keittiössä, että tämä on sinun tuleva vaimosi.
Itkin, että eihän voi, kun olen näin rikkinäinen.
Hänelläkin oli määrätty rikkinäisyys.
Ihmettelin, että miten on mahdollista? Herra sanoi, että odota.
Kyllähän minä jaksan odottaa. Kesti melkein 10 vuotta -
ja alkoi tapahtumaan asioita. Sitä ennen kävin raamattukoulun.
Pääsin käymään Indonesiassa ym. Kaikki oli minulle niin uutta.
Kaikki matkarahatkin vain annettiin minulle. - Aivan.
Opeteltiin rukoilemaan ja luottamaan Jumalaan, että hän tuo kaiken.
Eihän minulla ollut tuloja, kun olin antanut Alkoon ja avustanut valtiota.
Halusin vähän isotella mutta miten Jumala järjesti kaikki matkarahat ym.
Kiittelin ja ylistin Herraa. Opetettiin pienestä pitäen, miten Jumala puhuu.
Olin ymmärtänyt, että Jumala puhuu vaikka olisin räkäkännissä, tekee -
ihmeitä niille, jotka etsivät Häntä koko sydämestään.
Jumala näki särkyneen sydämen, kaipuun, että nyt on aika.
Tämä mies haluaa totista totta lähteä uuteen elämään. - Aivan.
Sinä kävit Ruotsissa raamattukoulun. - Kävin myös jälkeenpäin.
Ensinnäkin olin Indonesiassa matkalla.
Siellä Jumala puhui, että sinä Kalle tulet menemään -
sielunhoitoon raamattukouluun.
Oikein nousin ylös ja sanoin kaverille vieressä "Kuulitko, Jumalan puhui?"
Menen sielunhoitoon raamattu- kouluun. "Joo, joo kyllä kuulin."
Hän oli rauhallinen kaveri ja minä innokas.
Odotin ja odotin, en untakaan saanut.
Lähdin kertomaan muillekin, että Jumala puhui tästäkin.
Kesti vielä 2 vuotta ennen kuin ovet alkoivat avautumaan.
Siinä oli prosessi, olin Karismakodilla auttamassa ja työssä siellä.
Sain pitää raamattutunteja. Parasta oli aamu- ja iltahartaudet.
Oli keskusteluja ja tällä tavalla.
Pääsin Raamatun sisälle vähitellen -
ja kokemaan Jumalan läsnäoloa. - Joo.
Se oli kova homma.
Muistan, kun pääsin ensimmäisen kerran lomalle 3 kk jälkeen.
Menin Helsinkiin yhteen paikkaan ja oli kauhea hinku ottaa kaljaa.
Sanoin, Herra tässäkö se taas oli?
Seuraavana päivänä kuitenkin soitin, että kävi hassusti.
Eksyin tuohon ja otin muutaman kaljan.
He sanoivat, että sieltä tulee kristillisen hoitokodin lasten auto, -
tule kyydissä takaisin Karismakodille.
Silloin koin miten Jumala johdatti, että älä anna periksi.
Jumala on elävä. Hän ei halua Kalle jättää sinua sivuun.
Mene lasten kanssa takaisin Karismakodille.
Loma meni pieleen mutta Jumala oli silti minun kanssa.
Hän oli armollinen. - Oli aloin näkemään yhä enemmän, -
miten Jumala on armollinen minulle.
Aloin sisäisesti näkemään, tämä on todellisuutta.
Jumala ei lyö vaikka kompuroin välillä.
Minut otettiin sielläkin uudestaan vastaan rakkaudessa.
Ei lyöty, ei tuomittu. Tämä on todellista Jumalan valtakuntaa -
jo täällä Karismakodilla. - Sinulle on avautunut matkan varrella, -
mennään vähän eteenpäinkin, että Jumala on rakastava Isä.
Olen huomannut sen monella tavalla. Karismakodilla aloin ymmärtämään -
ettei Hän ole tuomion Jumala vaan rakkauden Jumala.
Laupias, armahtavainen.
Välillä myös Karismakodilla pyydettiin paikkoihin, missä olin ollut hoidossa -
puhumaan Jumalan Sanaa jo aikaisin.
Olin niin hullu Jumalan poika, että halusin lähteä vetämään hommaa.
Tuntui etten osaa mitään mutta olin oppinut vetämään aamuhartauksia.
Eräällä veljellä oli paljon ikää ja kysyi: "Otatko Kalle tämän tehtävän."
Olin Tervalammella ja eri pisteissä. Minä otan homman.
Mitähän tuli taas sanottua? Olin sen verran Jumalan hullu, -
että haluan lähteä viemään evankeliumia ja siinä oli aina voitto.
Mennään tähän vaimoasiaan, joka kesti melkein 10 vuotta.
Mitä tapahtui, kun vajaa 10 vuotta tuli täyteen? - Minulla oli odotuksia.
Tiesin, että Jumala on antamassa, koska puhui konkreettisesti.
Ajattelin ettei minulle, mutta täytyi vain odottaa.
Ja kyllä minä rukoilin.
Oli tärkeää nähdä, että menin Ruotsiin raamattukouluun Arkeniin, -
siellä oli sielunhoito- raamattukoulu, jota odotin 2 vuotta.
Siellä ihmettelivät miten tulet tänne? Et osaa kieltä, tulkit kyllä löytyvät.
Joka päivä oli tulkit. Suomalaisia oli aika iso ryhmä.
Saimme kokea sitä vapautta.
Meitä hoivattiin ja palveltiin monella tavalla.
Sanonkin, että Arkenin sielunhoitokoulu on paras meille, -
jotka tarvitsee sisäistä eheytymistä. Tietenkin kaikki me tarvitaan.
Seurakunnissa on samaa asiaa eri muodoissa.
Siellä käsitellään syvemmin, vapautetaan ja keskustellaan asioista.
Siellä rukoilin, että "Koska se aika on?" ja Jumala -
johdatti seurakuntaan, missä on Pauli Kemi Uusi Elämä lehden toimittaja.
Hän pyysi minua ja menin käymään sisarien ja veljien kanssa.
Heti Pauli pyysi tulemaan mukaan, kun koulu loppuu.
Se oli kuin Jumalan Pyhän Hengen veto tulla sinne.
Sain hänen kanssaan kasvaa, vahvistua ja lujittua.
Sain olla opetuslapsena sillä tavalla.
Olen ymmärtänyt, miten tärkeää on olla opetuslapsi -
vanhemmille veljille ja johtajille.
Se on yksi tärkein asia tänäkin päi- vänä, että kunnioitamme toisiamme.
Se vie eteenpäin kaikilla elämän alueilla.
Rukoilin, että onko sinun tahtosi.
Välillä tuli kuva, että Seija on se mutta Herra miten hänet saan?
Halusin epäilläkin mutta jos se on sinusta, niin lähetä raamattukouluun.
Eikä mennyt kauan, kun hän tuli syyskurssille.
Sanoin, että Herra sinä todella elät.
Hän haluaa pienimmätkin asiat tuoda oikeaan aikaan. - Joo.
Hän tuli käymään suomalaisessa seurakunnassamme, -
jossa sain olla saarnavuorossa.
Jumala itse sanoi minulle, että 3 henkilöllä on jalat eri pituiset.
Pyydä heidät rohkeasti tulemaan eteen.
Siellä oli myös tämä Seijani ja pyysin.
Rukoilin 2 ensimmäisen puolesta ja Jumala kasvatti heidän jalat.
Sanoin, kiitos Herralle, teet luovia ihmeitä.
Aloin näkemään konkreettisesti asioita.
Tulin Seijani luokse ja Jumala sanoi, että sano hänelle -
että meillä on yhteinen taivaallinen Isä.
Menin ja kumarruin hänen eteensä ja mitattiin jalat -
ja sanoin, että kuule meillä on yhteinen taivaallinen Isä.
Pyhä Henki laskeutui ja hänen jalkansa kasvoi.
Taisi olla 2,5 cm tai kolmekin senttiä.
Näin kun se kasvoi ja Jumala sanoi, että asiat on hoidossa. - Niin.
Eli Jumala hallitsee, Hän suunnittelee, tietää.
Meidän täytyy vain etsiä miten pääsisimme Hänen suunnitelmiinsa.
Aivan kyllä.
Joskus täytyy käydä näitä sakkokierroksia tai sielunhoitoa.
Mitä sinullakin oli. - Aivan.
Niin jos ajattelee sitä 10 vuotta, jolloin hän eheytyi ja sinä eheydyit.
Te olitte kykeneviä sitten menemään yhteen. - Aivan oikein.
Pystyimme palvelemaan Jumalaa uudella tavalla, uudella näyllä -
ja kumpikin opeteltiin kunnioittamaan toisiamme oikealla tavalla. - Aivan.
Siinä suhteessa. - Joo.
Kun vielä mennään tähän Isän ymmärtämiseen.
Ymmärsin, että se on sinulle hyvin tärkeä alue myös opettaa.
Olen ollut mukana näissä Isän sydän tilanteissa, viikonloppu tapahtumissa -
ja viikon tilanteissa. On A ja B kursseja.
Koen, että tätä Suomen kansa tarvitsee.
Minä tarvitsin ja kaikki ihmiset tarvitsevat.
Suomessa on ollut vaikeuksia, sotatilanteita.
Haavereita perheissä paljon. Avioeroja hirveän paljon.
Riidellään, tapellaan eikä löydetä oikeata suhdetta.
Jopa uskovien keskuudessa voi olla avioeroja.
Kun löydämme taivaallisen Isän suunnitelman omaan elämäämme.
Hän haluaa rakastaa, huolehtia, olla todellinen paimen.
Jeesus sanoi, että on paimen omille lapsilleen.
Se alkaa eheyttämään, kun opimme luottamaan. Ei ole järjen päätelmä.
Raamatusta luemme, että meillä on Isä, Jeesus, Pyhä Henki.
Kun Isä tulee sydämeen hellävaraisesti ja sanoo: -
"Minä huolehdin, kuljetan sinua, mi- nulla on hyvä suunnitelma elämääsi."
Aina se uudestaan eheyttää. On tärkeää nähdä Jumalan Sana.
Jeesuskaan, ei halunnut kulkea ilman Isää yhtään hetkeä.
Hänellä oli varmasti aina Isä sydämessä.
"Isä, mitä olet varannut huomiselle päivälle?" Odotti mitä on varannut.
Hän halusi olla kuuliainen omalle Isälleen, lähettäjälle.
Jeesus oli lähettäjälle kuuliainen. Hän ymmärsi ettei halua olla omapäinen.
Itse olen usein huomannut miten sitä on omapäinen. "Herra anna anteeksi.
Tämä oli minun töppäys." Jumala sanoo, että yhdessä eteenpäin.
Ei sano, että menepä nurkkaan. Joskus koulussa joutui nurkkaan.
Jumala Isänä on hellävarainen omille lapsilleen.
Sitä tarvitsemme tänä päivänä seurakunnissa entistä enemmän.
Usein voi tulla stressiä, näännytämme itsemme liiallisella yrittämisellä.
Jumala Isä sanoo, että rauhani teille jätän.
Rukoilen joka päivä, että rauha saisi hallita perheissä Suomessa kaikkialla.
Usein puhutaan Israelista. Rukoilen, Herra anna rauhasi sinne.
Siunaa omaisuuskansaa. Alamme nähdä itsemme Jumalan silmäterinä.
Kun pelastuin, ymmärsin puheet silmäterästä.
Pyhä Henki sanoi "Olet, Kalle, silmäteräni."
Voi, kyllä on suuri Jumala.
Välillä itkinkin, että miksi olin niin kauan maailmassa.
Jumala on armon Jumala. Hän auttaa ja nostaa tilanteitten yläpuolelle.
Nyt on sellainen hengellinen ja Hengen taso, että voisit jatkaa -
ja sanoa katsojille, mitä Pyhä Henki nyt sanottavaksi antaa. Ole hyvä.
Haluaisin puhua siitä, miten särkyneitä me ihmiset ollaan, -
koska olemme olleet maailmassa. On paljon uskonnollisuutta, -
joka vaikuttaa elämiseemme, persoonallisuuteemme.
On monenlaisia haavoja.
On tärkeää nähdä paimen, joka haluaa huolehtia meistä.
Jumala haluaa auttaa meitä, -
nostaa näkemään oikealla tavalla suhteemme taivaalliseen Isään.
Jeesus ei kulkenut yhtään hetkeä ilman Isää -
vaan Puolustaja, Neuvonantaja oli todella auttamassa Häntä aina.
Haluaisin tuoda "Minun lapseni" Isän sydämen kirjeen.
Siellä on hyviä asioita, mitä on levitetty paljon.
Minua kosketti ensimmäisenä tämä, "Sinä et ehkä tunne minua -
mutta minä tiedän sinusta kaiken."
Tämä kosketti saadessani kirjeen. Tätä on levitetty ympäri maailmaa.
Ymmärsin, että minulla on Isä, joka näki minut jo äidin kohdussa.
Hänellä oli suunnitelma elämääni jo silloin.
Voi Herra, haluan tulla lähemmäksi sinua.
Koin miten Henki alkoi vaikuttamaan enemmän.
Saa palvella ja viedä evankeliumia eteenpäin.
Meille jokaiselle on tärkeä paikka, perheessä miehille ja naisille, -
pojille ja tytöille. Kun näemme, että olemme Isälle tyttöjä ja poikia, -
voimme sanoa Abba Isä, tahdon olla poika sinulle.
Tulee lämmin aalto mikä sanoo, että Kalle mennään yhdessä, -
vie evankeliumia rohkeasti eteenpäin. Ole luja ja rohkea.
On tärkeää nähdä, että Jumala haluaa viedä eteenpäin, -
että pimenevässä maailmassa olisimme valona, suolana, rohkeina -
mutta vaeltaa rakkaudesta käsin. Isän Jumalan rakkautta viedä eteenpäin.
Jumala tietää elämäntilanteemme. Uskalletaan olla Hänen lapsiaan.
Muistan, kun en meinannut jaksaa hoitokodissa lähteä mutta -
siitä huolimatta Jumala sanoi, että lähde liikkeelle.
Löydä paikkasi, seurakuntasi. Se on tärkeä asia meille jokaiselle.
Kiitos Kalle tästä hyvin voimallisesta, miten sanoisin, -
tässä Jumalan rakkauden täyteys oikein tuli esille monella tavalla.
Uskon, että katsojat saivat juuri sitä evästä omaan elämäänsä, -
mitä Pyhä Henki halusi tänään antaa.
Kiitos sinulle ja Herra siunatkoon sinua, palvelutyötäsi -
omassa seurakunnassasi Turussa. - Joo, kiitoksia.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola