ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Kalle Vihonen.
Tere tulemast, Kalle! - Tänan Martti!
Sa oled pärit Turust, kuid räägi pisut oma lapsepõlvest
ja sellest, millisesse perre sa sündisid?
Olen tõesti Turust pärit.
Õigemini küll Turu lähedalt Karjalast,
kuid sealt on Turusse väga lühike maa.
Pealegi kolisime Turusse, kui olin vaid pooleaastane.
Mu isa oli maahaldur ja ema töötas pagarikojas,
nii et, lapsena sai rohkelt saia, pirukaid ja pontšikuid söödud.
Ema ja isa olid luteri kiriku liikmed,
paludes ikka, et me palvetaks nende eest
ja nad palvetasid ka meie eest.
Nii jäi mul vähemalt lapsena mulje,
et mu vanemad loodavad Jumala peale.
Kuidas aga su kooliaeg möödus?
No põhi- ja keskkool said ikka läbi käidud.
Need asusid me kodu lähedal.
Käisin rahvakoolis, mis oli ka põhikool.
Peale seda aga tuli leida endale mõni amet
ja ma olin väga innustunud puusepa ametist.
Hiljem aga huvitusin hoopis koka ametist.
Meil oli Turus oma ametikool ja sealt ma siis leidsingi end.
Kuidas sa söögi valmistamist üldse näed,
sest see nõuab ju ka palju loovust?
Usun, et see valik taandus osaliselt sellele,
et mu ema töötas pagarikojas.
Seetõttu pakkus toidu valmistamine mulle huvi
ja ma tahtsin seda sama teha.
See oli mu suur igatsus.
Milline sa lapsena olid?
Kas elav või pigem tagasihoidlik?
No pigem ikka elav.
Mu isa töötas ühes mõisahoones, kus me ka ise elasime,
mistõttu meil oli suur õu, kus ringi joosta, turnida ja mängida.
See oli üks turvaline paik, kus tegutseda ja kasvada.
Lisaks sellele oli mõisaomanik ise usklik inimene,
kes ütles mulle kord: "Kalle, sinust saab küll kirikuõpetaja."
Kuid see jäi siiski hilisemasse aega.
Kuid kas see polnud mitte prohvetlik?
Usun, et oli.
Kuid hingevaenlane püüab ju alati plaane vussi ajada.
Eriti veel Jumala plaane.
Nii hakkas sinugi elus juhtuma ja seda eelkõige tänu alkoholile.
Alkohol tuli mängu teismeeas,
kui juba ametikoolis käies oli kõik siiski veel hästi.
Samas tekkis igatsus suurema vabaduse järele.
Helsingisse hotelli- ja restorani kooli minnes,
tekkis mul igatsus suurema vabaduse järele,
milles mängis kindlasti rolli nii hingevaenlane, kui ka ma ise,
sest ma ei saanud veel aru hingevaenlase töödest.
Keset seda igatsust läbisin samas vabatahtliku sõjaväe teenistuse.
Ehk siis, tahtsin algul sõjaväkke ja alles seejärel suurde ellu.
Sa käisid sõjaväe läbi ja siis jätkasid oma erialal?
Jah, läksin peale seda hotelli- ja restorani kooli Perhosse.
Ja seal see alkohol mängu tuligi,
kui käisime koos sõpradega aegajalt väljas õlut joomas jne.
Nii et, asi läks käest vähehaaval.
Sa vist kogesid, et leiad alkoholist pisut abi?
Just.
Olin ehk jah pisut arg ja tagasihoidlik,
kuid märkasin, et kui olin pisut õlut joonud,
tuli nagu julgust juurde
ja ma julgesin ka seltskonnas häält teha nagu teised.
Kuhu see kõik välja viis?
Mul olid Helsingis iseenesest head töökohad
ja kõik läks hästi.
Samas aga märkasin, et nii restoranid kui alkoholi pakkuvad paigad
hakkasid mulle rohem huvi pakkuma.
Ühtlasi hakkasin üha tihemini pohmellis peaga tööl käima.
Samas aga sõin hästi
ja jaksasin seetõttu ka noore mehena palju tööd teha.
Vahel tegin lausa kaks vahetust jutti,
mis on ehk seotud soomlaste pärandiga,
kes teevadki koguaeg palju tööd.
Ühtlasi tahtsin, et elu oleks kenasti järje peal.
Ometi läks lõpuks kõik siiski alkoholi- ja halbade eluviiside nahka.
Ja sa polnud selleks ajaks veel ka oma usuotsust teinud?
- Tol ajal veel tõesti mitte.
Kui kaugele su alkoholism läbi töö tegemise jõudis?
Tööga oli nii,
et osalesin 5-7. aasta jooksul Anonüümsete Alkohoolikute rühmas.
Kuid vahel juhtus siiski, et mulle öeldi töö juures:
"Kalle, sa oled purjus ja pead koju minema."
Püüdsin siis selgitada, et ma ikka väga purjus pole,
mis on tavapärase alkohooliku selgitus
Alkohoolik elab valet täis elu ja teised saavad sellest aru.
Alkohoolik püüab selgitada ja kaitsta asju,
mis on teistele niigi selged.
Samas mõistsin siiski, et olen liikumas vales suunas.
Samas aga see, et otsisid siiski abi, hoidis neid asju pisutki ohjes.
- Just nii.
Samas aga jõudsid siiski ka punkti, kus hakkasid otsima lõplikku tõde?
Mulle räägiti sellest palju.
Tol ajal toimus Helsingis kampaania "Reeded Kristusele"
ja paljud usklikud ütlesid mulle:
"Kalle, haara vaid kinni Jeesusest ja su olukord muutub hetkega!"
Mina aga vastasin aina, et olen selleks veel liiga noor.
Ometi kogesin,
kuidas mu süda igatses juba tookord millegi suurema järele.
Mulle meenusid ema-isa palved jne.
Ühtlasi meenusid mulle mu tädipojad, kes teismelistena usklikeks said.
Nad täitusid Püha Vaimuga ja tunnistasid Jumalast.
Helsingis olles kuulsin, et usklikud palvetavad minugi eest,
kuna ema-isa olid väga mures, miks ma koduga ühendust ei pea?
Nii et, need olid rasked olukorrad minugi jaoks.
Töökohad hakkasid vahelduma,
kuid ma lasin endiselt veel liugu uhkusel selle üle,
et töötan Valio toitlustusasutustes.
Arvasin, et pääsen ükskõik, millisesse restorani.
Ja eks ma pääsesingi, kuid samas oli see kõik siiski petlik
ja taoline eluviis pigistas viimsed kui elumahlad välja.
Nii et, su elumõte hakkas tasapisi tuhmuma?
Tasapisi tõesti.
Vahel oli aegu, kus mul polnud elukohtagi.
Käisin küll väikest viisi tööle,
aga tundsin samas, et kõik pole hästi.
Käisin ka erinevates teraapiates ja kliinikutes ravil,
millel tagantjärgi vaadates oli samuti oma roll täita.
Läksin ravile, sest mõistsin, et vajan abi.
Soome puhul on see hea asi see, et on olemas erinevaid ravipaiku,
sest sõltlased vajavad selliseid kohti.
Lisaks alkoholile on ju veel ka uimastid ja palju muud,
mida võime samuti enda ümber näha.
Sõltuvusi on ju palju erinevaid. - On.
Mis aga su elus peale neid etappe juhtus?
Olin kord ühes Päästearmee korteris, kus ütlesin hommikul ärgates:
"Taevane Isa, kui oled elav Jumal
ja kui Su Poeg Jeesus andis oma elu mu pattude eest
ja tahab kinkida mulle tõelist elu,
siis palun ilmuta end väga konkreetselt mu elus.
Ma tahan üht muutust oma ellu!"
Järgmisel päeval, kui olin taas pisut alkoholi mekkinud,
ei saanud ma aru,
kuidas olin korraga jõudnud Saalemi kiriku ette?
Seal öeldi mulle, et on üks koht, kus võib õppida tundma Jeesust.
See oli muide olnud mu palve.
Jumal ilmutas end väga konkreetselt seal Saalemi kiriku ees ja ütles:
"Siin on su palvevastus."
Ja sel samal hetkel sai kogu mu alkoholism ära pühitud
ja ma mõtlesin, kus ma küll olen?
Kiriku valvur ütles: "On üks koht, kus saad kasvada
ja õppida tundma Jeesust"
ja selleks oli tolleaegne Karisma kodu.
Kuidas sa seda olukorda tajusid?
Teatud muutused olid aset leidmas
ja sa otsisid Jumalat.
Samas kui saatan püüdis seda ka kindlasti takistada.
Palusin sellelt valvurilt Karisma kodu kontakte,
et saaksin need omale tasku pista.
Lisaks sellele andis ta mulle veel ka 50 marka,
sest toli ajal olid veel margad käibel.
Mõtlesin: "On alles helde mees!",
kuid ta ütles, et see on bussisõidu jaoks jne.
Läksin välja, surudes need kontaktid veelgi sügavamale taskusse,
et ma neid kuidagi ära ei kaotaks.
Järgmisel päeval võtsin veel küll väikese õlle,
et pohmellist välja tulla, mis oli igati normaalne.
Järgmine päev helistasin sinna keskusesse,
kuid mulle öeldi, et seda Marttit, kes pidanuks inimesi vastu võtma,
ei ole seal.
Mulle öeldi, et pean enne mingi võõrtuse läbima,
aga ütlesin, et ma ei taha seda.
Ütlesin, et tahan leida rahu ja hakata kasvama Kristuses.
Mul kästi järgmine päev uuesti helistada,
kuid olukord oli ikka sama.
Kolmandal päeval aga anti lõpuks luba minna.
Läksin, kuid sattusin ekslikult misjoninoorte peakontorisse.
Mind võeti hästi vastu ja ma siis ütlesin, miks ma seal olen.
Mulle pakuti süüa ja lubati siis helistada Karisma koju,
kinnitades mulle, et küll nad mu seal vastu võtavad.
See misjonitöö kontor ja Karisma kodu asusid suhteliselt lähestikku.
See oli kindlasti hea tunne, et sind selliselt teeniti?
Tundsin, et see on midagi ehedat.
Lisaks sellele tundsin, et olen leidnud endale koha,
kus saan kasvada.
Ühtlasi olen siiani hämmingus, kuidas Jumal mind alkoholist vabastas
Eks see võttis muidugi aega veel,
et saada vabaks kõigist hingelistest sidumistest,
kuid see on juba teine teema.
Kuid ma kogesin, kuidas Jumal on konkreetne
ja kuuleb me palveid.
Olen alati tänanud Teda selle eest, et Ta on elav, palveid kuulev Jumal,
kes samas ka näeb kõike.
Ta on mõistev ja mitte piitsa-andev Jumal.
Kogesin nii seal noorte misjonis kui Karisma kodus,
kuidas Jumal võttis mu vastu.
See tõi ühe muutuse su ellu.
Täieliku muutuse.
Mõtlesin ikka mitmeid kordi, miks see kõik nii hilja juhtus?
Kuid ma tõesti kogesin, et elav Jumal ja Jeesus Kristus on olemas.
Karisma kodu töötegijad olid kui emad-isad,
kes võtsid mind tõeliselt hästi vastu
ja ma mõtlesin, on see tõesti ilmsi?
Selline tunne oli nagu taevas oleks maa peal.
Mõistsin alles hiljem, et see oli Püha Vaim,
kes avaldas oma mõju oma sulaste kaudu
ja ma mõtlesin, et ei taha kunagi lahkuda sealt.
Eks elus olegi oluline see, kuidas me oma elu elame.
Sa olid poissmees, kuni peaaegu 40'nda eluaastani.
- Just, olin u 35-aastane või nii.
Ja sa hakkasid mõtlema sellegi üle, kas sa mitte ei vaja ka naist?
- Just.
Hea amet kokana oli mul juba omandatud.
Ühtlasi olin läbinud ka puuraiduri koolituse.
Kuid siis kutsuti mind sinna misjoninoorte kooli kokaks.
Nad küsisid selleks ka viisakalt luba ja selle nad ka said,
kuigi minugi käest küsiti, kas tahan sinna minna?
Ütlesin, et tahan.
Tegin süüa juba seal Karisma koduski olles,
kogedes, et see on minu koht.
Rääkimata sellest, et sain oma ametis teenida Issandat.
See oli oluline mu jaoks.
Ütlesin vaikselt: "Issand, ma tahan teenida Sind."
Mulle anti erinevaid ülesandeid ja nad õppisid usaldama mind.
Ma ei pidanud mõtlema, kas nad ikka usaldavad mind või ei?
Nad usaldasid mind, kui oma poega.
See "isa-ema tunne", mida ka seal kogesin,
oli kui üks võimas saladus,
millest olen saanud hiljem ise edasi jagada.
Minnes piiblikooli kokaks, kohtasin seal üht imeilusat neidu,
kelle kohta Jumal ütles väga selgelt: "See on su tulevane naine."
Nutsin seal samas ja mõtlesin, kuidas see saab võimalik olla,
kuna olen ju nii katki.
Kuid see neiugi oli omamoodi katki.
Mõtlesin: "Kuidas see küll võimalik on?",
aga Jumal ütles: "Oota!"
Mõtlesin: "No küll ma jaksan oodata."
See võttis pea 10 aastat, enne kui midagi juhtuma hakkas.
Kuid enne seda käisin veel ka ise piiblikoolis,
käies ka Indoneesias ja mitmes muus paigas.
See kõik oli nii uus mu jaoks.
Kuid isegi mu reisirahad lihtsalt anti mulle.
Meid õpetati piiblikoolis palvetama ja lootma Jumala peale,
et Tema on see, kes meid varustab.
Mul endal polnud ju mingeid säästusid,
kuna olin kõik maha joonud, toetades riigi kassat sellisel moel.
Kuid tahan kiidelda sellest,
kuidas Jumal varustas kõigi reisirahadega.
Kiitsin ja ülistasin Teda täiega.
Meid õpetati kuulama kõige väiksemateski asjades,
kuidas Jumal kõneleb.
Olin seda muidugi juba kogenudki - isegi purupurjus olles,
kuid Ta teeb imesid kõigile,
kes Teda siiralt otsivad ja appi hüüavad.
Jumal võttis mu murtud südame
ja täitis mu igatsuse kuulutada Temast ja astuda uude ellu.
Sa käisid ka ühes Rootsi piiblikoolis.
Me käisime esmalt sellel Indoneesia reisil,
kus Jumal ütles mulle, et ma lähen hingehoiu piiblikooli
ja ma tõstsin rõõmust käed.
Küsisin kõrval seisvalt sõbralt:
"Kuulsid, kuidas Jumal ütles mulle, et ma lähen hingehoiu piiblikooli?"
"No kuulsin, kuulsin." Tegu oli sellise rahuliku selliga,
samas kui mina olin tuld täis.
Ootasin ja ootasin ega saanud sõba silmale,
kuniks rääkisin teistelegi, mida Jumal oli öelnud.
Läks veel kaks aastat, enne, kui uksed hakkasid avanema.
See oli üks protsess,
mille käigus jätkasin endiselt Karisma piiblikooli juures töötamist
ja samas ka piiblitundide pidamist.
Koolis olid nii hommiku- kui õhtupalvused
ning erinevad vestlusgrupid.
Pääsesin Piibli sisse samm sammu haaval,
kogedes Jumala ligiolu.
See oli ikka kõva sõna.
Kuid kui läksin peale 3. kuud Helsingisse puhkusele,
tekkis mul tohutu kiusatus ühe õlle järele
ja ma mõtlesin: "Issand, kas hakkab jälle peale?"
Helistasin järgmine päev Karismasse ja ütlesin, et nüüd läks nihusti;
et ühe õlle asemel sai joodud mitu.
Nad ütlesid, et üks auto on just linnas
ja las ma minna sellega tagasi Karisma koju.
Siis kogesin, kuidas Jumal juhtis, kui öeldes: "Ära anna järgi!"
Jumal on elav Jumal ja Ta ei taha jätta sind kõrvale.
Nii ma siis sõitsingi tagasi Karisma koju.
Puhkus oli küll luhta läinud, kuid Jumal oli siiski minuga.
- Ta oli armuline.
Ta oli armuline.
Hakkasin üha enam nägema, kui armuline Ta mu suhtes oli.
Hakkasin seespidiselt mõistma, et see kõik on päris.
Jumal ei lajatanud mulle, isegi, et ma veidi komistasin.
Ja ka Karisma kodus võeti mind uuesti armastusega vastu.
Keegi ei löönud ega mõistnud hukka.
Jumalariik oli väga ehedal kujul esindatud seal Karisma kodus.
Lisaks sellele oled kogu teekonna jooksul
avastanud sedagi, et Jumal on armastav Isa.
Just. Olen märganud seda mitmel erimoel.
Esiteks mõistsin seda Karisma kodus, et Jumal pole hukkamõistev Jumal,
vaid armastuse Jumal.
Ta on armastav ja armuline Jumal.
Karisma kodus olles
saadeti mind paikadesse, kus olin varem ise ravil olnud,
jagamaks seal Jumala Sõna.
Olin tol ajal täiesti hull Jumala järele,
nii et, olin igati valmis seda tegema.
Inimlikult tundsin, et ma ei oska midagi,
kuid samas olin õppinud läbi viima erinevaid palvusi ja muid asju.
Nii küsiski üks vanem mees,
kas olen nõus vastutama selle tööharu eest neis raviasutustes?
Ütlesin, et olen.
Tagantjärgi küll mõtlesin, millega ma jälle hakkama sain,
aga samas olin hull Jumala järele ja tahtsin evangeeliumi edasi viia.
Ja see tõi endaga alati võite kaasa.
Kuid tuleme su naise teema juurde tagasi,
mille kohta ütlesid, et su ootusaeg kestis pea 10 aastat.
Mis siis juhtus, kui see 10 aastat täis sai?
Mul oli see ootus
ja ma teadsin, et see on Jumalast, sest Ta oli nii selgelt rääkinud.
Inimlikult küll mõtlesin, et see pole mulle,
kuid Jumal ütles, et pean vaid ootama.
Nii et, kandsin seda lugu siis palves.
Kui ma Rootsi Arkeni hingehoiu piiblikooli läksin,
mida olin 2. aastat oodanud,
olid inimesed üllatunud, öeldes, et ma ei oska ju keelt ega midagi.
Kuid samas leidus igaks päevaks keegi tõlk.
Meid oli seal päris suur punt soomlasi ja me kogesime isegi vabadust,
kuna meiegi hingede eest kanti hoolt ja meid poputati ning hoiti mitmel moel
Seetõttu olen alati öelnud,
et Arkeni hingehoiu piiblikool on parim kool neile,
kes vajavad seesmist tervenemist.
Eks ühtpidi muidugi kõik vaja seda
ja kogudustes on see teema erinevatel viisidel samuti üleval.
Kuid seal koolis minnakse neis asjades süvitsi,
nende üle arutledes ja inimesi vabastades.
Nii ma siis küsisin palves: "Jumal, millal see aeg tuleb?"
Siis Jumal juhtis mu kogudusse,
kus käis ka ajakirja "Uus elu" toimetaja Pauli Kemi
Ta kutsus mind ja mu kaaslasi sinna kogudusse külla
ja peale kooli lõppu mind ka sinna kogudusse teenima.
Kogesin väga tugevat Püha Vaimu tõmmet sinna.
Seal oli võimalus kasvada, areneda ja saada tugevamaks.
Olin kui jünger ta kõrval.
Nii olen ka mõistnud,
kui oluline on olla vanemate vendade ja juhtide jünger.
Nii on see ülimalt oluline tänapäevalgi, et me austaks üksteist,
sest see viib meid edasi kõigis me eluvaldkondades.
No seal ma siis küsisin Jumalalt,
kas see naine ikka on Tema tahe mu jaoks?
Sest vahel tõusis Seija pilt ikka mu silme ette.
Küsisin: "Issand, kuidas ma küll ta endale saan?"
Vahel tekkis kahtlusigi, kuid siis ütlesin:
"Issand, kui see kõik on Sinust, siis saada ta piiblikooli."
Ei läinudki kaua, kui ta tuli sinna sügiskursusele
ja ma ütlesin: "Jumal, oled tõesti elav Jumal!"
Jumal toob kõige väiksemadki asjad esile
oma õigel ajal.
Ühtlasi hakkas Seija käima me kohalikus soome koguduses,
kus oli just minu kord jutlustada.
Jumal ütles mulle:
"Saalis on 3 inimest, kelle jalad on erineva pikkusega,
mistõttu õhuta neid olema julged ja tulema saali ette."
Mõistsin, et üks neist oli ka minu Seija.
Palvetasin kahe esimese inimese eest
ja Jumal lihtsalt kasvatas nende lühemad jalad pikemaks.
Tänasin Jumalat nende loovate imede eest!
Siis aga jõudsin Seijani ja Jumal ütles:
"Ütle talle: "Meil on ühine taevane Isa.""
Nii ma siis ütlesingi ta ees seistes ja ta jalgu üle mõõtes:
"Kuule, meil on ühine taevane Isa."
Püha Vaim langes me üle ja temagi lühem jalg kasvas pikemaks.
Umbes 2,5 cm või isegi 3 cm.
Ma lihtsalt nägin, kuidas see kasvas
ja Jumal ütles mulle: "Kõik on kontrolli all."
Ehk siis, Jumal haldab, plaanib ja teab kõike.
Meie asi on vaid leida viis, kuidas astuda Tema plaanide sisse.
Just nii.
Ja vahel tulebki teha enne teatud asjad läbi
nagu sa läbisid selle hingehoiu. - Mis oli väga oluline.
Kuid see 10 aastat oli selleks,
et nii tema kui sina saaksite küpseda ja terveneda,
et olla siis valmis üheks saama.
Nii oligi.
Hakkasime teenima Jumalat uuel moel ja uue visiooniga.
Ühtlasi õppisime üksteist õigel moel austama.
Räägime veel sellest, kuidas mõista Isa olemust õigesti,
sest nagu aru saan, on see sinu jaoks ka oluline teema,
mida sa õpetad.
Olen Soomes olnud kaasas "Isa süda" ettevõtmistes,
nädalalõpu üritustes ja A ning B kursustel.
Usun, et see on miski,
mida kogu Soome rahvas ja tegelikult kõik vajavad.
Soomes on olnud erinevaid raskusi ja sõjaolukordi,
tänu millele meil on ka palju katkisi perekondi ja abielulahutusi.
Inimesed tülitsevad ja kaklevad ega oska elada õigetes suhetes.
Isegi usklike seas tuleb ette lahutusi.
Kui me aga leiame taevase Isa südameplaani
oma elude jaoks, siis...
Jumal igatseb armastada meid ja hoolida meist,
olles me tõeline karjane.
Jeesus ütles, et Ta on karjaseks oma lastele.
Selles peitubki me tervenemine, kui õpime lootma Tema peale
ja sel pole mingit pistmist mõistusega.
Piiblis on öeldud, et meile on antud nii Isa Jumal, Jeesus kui Püha Vaim.
Isa tuleb väga õrnalt me südamesse ja ütleb: "Ma kannan hoolt su eest!
Ma juhin sind ja mul on hea plaan su elus jaoks."
See elustab ja tervendab ikka ja jälle.
Jeesuski ei tahtnud olla hetkekski ilma Isata.
Usun, et Isa oli pidevalt Ta südames ja Ta küsis:
"Isa, mis Sul homseks päevaks varuks on?"
Ta ootas pidevalt, et näha, mis Isal oli varuks
ja Isa jagas Talle ülesandeid.
Ta tahtis olla sõnakuulelik oma Isale, oma läkitajale.
Ta ei tahtnud olla isepäine ja omapäi.
Olen sageli märganud, et nii ma ise, kui teisedki, on sageli isepäised.
Kuid Issand õhutab meid tunnistama oma vigu
ja paluma andeks,
et saaksime üheskoos edasi minna.
Ta ei ütle kunagi: "Marss nurka seisma!"
Mäletan, kuidas vahel kooli ajal pandi nurka seisma,
kuid Isa Jumal on väga õrn oma laste suhtes.
Me kogudused peavad seda teadma rohkem, kui kunagi varem.
Sest vahel me püüame olla nii kangesti tublid, et langeme stressi.
Samas kui Isa ütleb: "Oma rahu ma annan teile."
Palun iga päev, et Jumala rahu võiks valitseda me enda peres,
kogu Soome üle ja kõige üle.
Ühtlasi palun Jumala rahu ja õnnistusi Iisraeligi üle.
On oluline mõista, et me oleme Jumala silmaterad.
Kui ma päästetud sain, ütles Püha Vaim mulle:
"Kalle, sa oled mu silmatera."
Mõtlesin: "On meil ikka suur Jumal
ja miks ma küll ometi nii kaua aega maailmas olin!"
Kuid Jumal on armuline Jumal,
meid aidates ja igast olukorrast üles tõstes.
Jumala Vaim on hetkel nii ligi,
et võidki kohe järgmisena öelda, mida Püha Vaim sulle öelda annab.
Tahan rääkida sellest, kui katki me inimestena oleme.
Oleme ju elanud maailma keskel
ja samas on palju igasugu uske ja vaimseid asju,
mis mõjutavad me elu ja isiksust.
On palju igasugu haavu,
kuid meil on oluline mõista, et meil on hea Karjane,
kes tahab võtta hoolt meie ja me murtud südamete eest.
Jumal tahab aidata meid ja seda eelkõige ka selles vallas,
et näeksime õigesti oma suhet oma taevase Isaga.
Nõnda nagu Jeesuski ei liikunud hetkekski ilma Isata,
vaid koos Temaga, kes oli Ta kaitsja, nõuandja ja alatine abimees.
Tahaksin lugeda lõigu "Isa südame" kirjast,
kus on palju häid asju.
"Sina ehk ei tunne mind, kuid mina tean sinu kohta kõike."
See puudutas mind väga, kui selle kirja Isalt sain.
Neid kirju on levitatud üle maailma.
Ma mõistsin, et mul on Isa, kes nägi mind juba mu ema üsas
ja kellel oli plaan mu elu jaoks juba siis.
Ütlesin: "Isa, tahan jõuda lähemale Sulle"
ja kogesin,
kuidas Püha Vaim hakkas mu elus üha enam mõju avaldama,
nii et sain kaasa teenida ja evangeeliumi levitada.
Meil igaühel - nii meestel, kui naistel,
on nii oma peres kui riigis oluline roll täita.
Meil on oluline hakata nägema end oma Isa poegade ja tütardena,
öeldes "Abba Isa, ma tahan olla Su poeg."
Siis üks armas Püha Vaimu laine tuleb
ja Jumal ütleb: "Kalle, läheme üheskoos.
Jaga evangeeliumi kohe julgesti.
Ole julge ja kindel."
On oluline mõista, et me saame olla valguseks ja soolaks
selles üha pimenevas maailmas.
Me võime olla julged,
samas käies armastuses ja viies edasi Isa Jumala armastust.
Jumal teab me elu olukordi, mistõttu julgegem olla Tema lapsed.
Mäletan ise mitmeid kordi, kui ei jaksanud kuidagi minna,
kuid Jumal ütles siiski: "Asu teele!
Leia oma koht ja kogudus."
Need on olulised asjad me kõigi jaoks.
Aitäh Kalle selle väga võimsa Jumala armastuse väljavalamise eest,
mis oli reaalselt kogetav.
Usun, et me vaatajad said sellest just seda toidust,
mida Püha Vaim tahtis täna jagada.
Aitäh sulle ja õnnistusi nii sulle, kui su teenimistööle Turu koguduses!
Tänan!
Soovides toetada Eesti TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7 euri),
või annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Anne-Ly Raukas