Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan. Olen Martti Ojares ja -
vieraanani tänään on Timo Raassina. Tervetuloa Timo. - Kiitos Martti.
Olet ollut Jyväskylässä, Lappeen- rannassa ja Helsingissä -
eri puolilla ja jopa ulkomailla.
Iloitsen siitä, että vieraanani on myös nuorempaa sukupolvea.
Saan myös kysellä ja jakaa asioita juuri tästä näkökulmasta -
miten evankeliumia viedään nuoremmalle kännykkäsukupolvelle.
Kyllä. - Kerrotko lapsuudestasi ja varhaisnuoruudestasi?
Olen saanut kasvaa Lappeenrannassa pienessä kylässä nimeltä Joutseno.
Olen saanut hyvän ja turvallisen lapsuuden. Syntynyt uskovaan -
perheeseen ja käynyt seurakunnassa pienestä pitäen.
Jälkeenpäin olen tosi kiitollinen siitä.
Joskus ajatteli, että olisi ollut tylsä lapsuus -
mutta nyt osaa arvostaa, että on ollut turvallinen lapsuus.
Saanut olla seurakunnan käytävillä pienestä asti vanhempien mukana.
Parhaiten on jäänyt mieleen, että jalkapallo oli oma intohimo -
pienestä pitäen kesät ja talvet tuli pelattua kavereiden kanssa.
Monia jalkapalloja kului puhki, kun pelattiin ahkerasti.
Sinun kotisi oli uskova, sen tiedän.
Tuliko sinulle kuitenkin sitten henkilökohtaisen -
päätöksenteon paikka, että etsit Jeesusta? - Kyllä voi sanoa niin, -
että lapsenakin, kaverit ovat jälkeen- päin kertoneet, että ala-asteella -
olen innokkaasti kertonut Jeesuksesta toisille.
Olin ehkä 7-vuotias, kun ensimmäisen kerran koin, että Jumala on todellinen.
Jollakin lastenleirillä rukoushetkessä koin, että Jumala on todellinen.
Sitten kun mentiin aikaa eteenpäin, niin ehkä 6. luokalla -
jollain tavalla etäännyin Jumalasta.
Uskoin, että Jumala on jossain mutta en halunnut kertoa kavereille.
Itselle tärkeintä oli, että muiden silmissä oli siisti tyyppi.
En halunnut kenellekään sanoa, että käyn seurakunnassa tai mitään muuta.
Voi sanoa, että oli vaihe, ettei julkisesti halunnut sanoa, -
että on Jeesuksen seuraaja.
Sisimmässä tiesin, että Jumala on todellinen -
mutta se ei näkynyt omassa arjessa.
Tuliko koulukiusaamista? - Se astui kuvaan, kun siirryin yläasteelle.
Ei ollut kuin yksi tuttu yläasteluokalla, joka tuli siihen.
Muutamien ihmisten toimesta ensim- mäinen puoli vuotta oli itselle rankkaa.
Tuli tosi paljon kiusaamista. Omaa itsetuntoa murensi paljon -
ja sai miettimään, miksi näin tapahtuu, -
kun tällaista ei ollut aikaisemmin kohdannut.
Se herätti monia kysymyksiä itsessä. - Keskustelitko koulukiusaamisesta -
kotona vanhempiesi kanssa? - En siinä vaiheessa.
Oli muutamia ystäviä kenen kanssa pystyi asiasta jakamaan -
mutta aika pitkälti pidin sen itselläni sisällä.
Luulen, että olisi hyvä jos pystyisi jakamaan. Moni saattaa olla -
omassa kopissaan, huoneessaan kotona ja kantaa murheita.
Pelonsekaisesti mennä seuraavana päivänä kouluun.
Se on todellisuutta, mitä opettajan sijaisuuksia tehdessä olen nähnyt.
Monet nuoret ovat niin rikki ja pitävät asioita sisällään, mitä ei -
olisi hyvä pitää. Koin, että siitä ei seurannut mitään hyvää. - Aivan.
Kuitenkin 7. luokan keväällä oli merkittävä aika omassa elämässä, -
Jumala suhteessa, ja 2006 keväällä koin, että Jumala veti puoleensa.
En osaa selittää miten se tapahtui mutta aloin käymään nuorten illoissa.
Kevään aikana se vahvistui, että Jumala ei pelkästään ole kaukana -
vaan haluaa olla lähellä, suhteessa ja yhteydessä minuun.
Sen kevään aikana lähti päätös omalla kohdalla seurata Jeesusta.
Sain käydä kasteella samana keväänä ja täyttyä Pyhällä Hengellä.
Siitä alkoi elämä ja jatkui Jeesuksen seuraajana.
Näen sen itse merkittävänä keväänä.
Oliko uskoontulo prosessi vai jokin tietty hetki?
Näkisin sen matkana sen kevään aikana, -
koska oli ollut yhteys Jumalaan, lapsenusko aikaisemmin.
Varsinkin kun teki päätöksen mennä kasteelle loppukeväästä.
Se oli oma päätös, että haluan antaa elämäni Jumalalle.
Minne ikinä viekin, niin haluaa mennä Jumalan johdatuksessa.
Kerroitko vanhemmillesi, että nyt prosessi on päättynyt, -
että katsot olevasi Jeesuksen oma?
Kyllä ja he olivat tosi iloisia siitä, kun halusin mennä kasteelle.
Arvostan omaa perhettä, että he eivät painostaneet kasteelle -
tai uskoon liittyvissä asioissa.
Sain itse tehdä oman päätöksen seurata Jeesusta.
Se oli koulukiusaamiseen ja muuhun taustalla olleeseen liittyen, -
todella käänteentekevä kevät elämässäni.
Kaikki asiat eivät ratkenneet heti -
ja omasta itsetunnosta ei tietenkään heti tullut täydellistä.
Siitä alkoi matka ja sain tietää, että Jumala on kaikissa tilanteissa.
Se loi pohjan ja perustuksen elämälle ja on ollut paras päätös elämässäni.
Sinä teit jossain vaiheessa lupauksen.
Sanoit itsellesi, että minä en aina- kaan... mitkä olivat ne kaksi asiaa?
Olen sanonut monestakin asiasta, että tätä en ainakaan tule tekemään.
Yläasteella ja lukiossa mietti, että insinööriopinnot eivät kiinnosta.
Ei ole minun juttu. Toisaalta ajattelin, että vaikka lähetystyö kiinnosti mutta -
pastorin työ ei ole minulle. Olin vapaaehtoisena mutta ei tule pastoria.
Insinöörijuttuja en aio opiskella. - Miten on käynyt?
On käynyt niin, että lukion jälkeen hain eri paikkoihin ja päädyin -
Lappeenrannan teknilliseen yliopistoon opiskelemaan insinööriksi.
Aluksi mietin jatkanko mutta kuitenkin totesin, että on ehkä hyvä opiskella -
ja sai hyviä kontakteja. Opiskelin sen.
Mielenkiintoista, koska en ollut pastorin työtä ajatellut, -
mutta 2016 kevät oli sellaista aikaa, -
eli 10 vuotta oli kulunut siitä, kun olin käynyt kasteella.
Sen kevään aikana koin, että syksyllä tulee olla jossain muualla -
muualla kuin missä silloin asuin, mikä oli Helsinki.
Jätin sen Jumalalle "Minne haluat viedä, niin voin mennä".
Kaikista mahdollisista paikoista...
Jumala kävelyhetken aikana, en edes rukoillut, -
mutta tuli ajatus, että Lappeenranta, nuorisotyö.
Ajattelin, että hetkinen, lähdin Lappeenrannasta pari vuotta sitten -
eikä ollut suunnitelmaa palata.
Jätin ajatuksen Jumalalle. "Jos haluat, että palaan kotiseurakunnan -
nuorisotyöhön, niin pastorin täytyy kysyä minua siihen tehtävään".
En aikonut hakea tai aktiivisesti edistää asiaa.
Meni kuukausi, puolitoista, eteenpäin ja puhelin soi.
Soittaja oli Nirosen Arto, joka oli pastorina, ja kysyi, -
tuletko vuodeksi tekemään äitiysloman sijaisuuden nuorisopastorina.
Se oli tosi selvä. Tämä on Jumala lähtöisin ja sanoin kyllä.
Kerro vuodesta, mitä koit vuoden aikana ja miten asiat menivät? - Joo.
Se oli tosi rohkaiseva vuosi, oli hienoa olla kotiseurakunnassa.
Tavallaan ympyrä sulkeutui, kun miet- tii 2006 kevättä omassa elämässä.
Muistaakseni loppukeväästä, nuorten illan jälkeen, eräs vastuukantaja tuli -
minulle, 13-vuotiaalle Timolle sanomaan, että hän kokee, -
että voisit jokin päivä olla seurakunnassa pastori.
Ajattelin, että en usko, että tulee tapahtumaan.
Sitten, kun 10 vuoden päästä palasin siihen paikalle ja samaan tilaan, -
missä oli sanottu, että minusta voisi joku päivä tulla pastori.
Ympyrä sulkeutui ja ymmärsin, että Jumala sen näin halusi.
Millaisia olivat nuoret, miten koit heidät?
Nuorissa on hienoa, että he ovat avoimia ja aitoja.
Eivät esitä ja ovat mitä ovat.
Lappeenrannassa sain vuoden aikana entuudestaan tuttuja nuoria -
mutta myös monia uusia nuoria kohdata.
Kaipaus Jumalan puoleen on monen nuoren elämässä.
He eivät osaa sanoa sitä mutta kuitenkin syvällä sisimmässä on -
kaipaus olla yhteydessä Jumalaan.
Kumpia on enemmän tyttöjä vai poikia?
Lappeenrannassa on aika tasan mennyt pitkälti.
Monessa muussa seurakunnassa, -
Helsingissä tai Jyväskylässä, tosi tyttövoittoista tahtoo olla.
Myös vanhemmissa ikäluokissa naisia on 3/4 ja miehiä enintään neljäsosa.
Herättää kysymyksen, missä ovat kaikki miehet.
Iso kysymys on, miten saa nuoren sukupolven uskoon -
ja miten vanhemman sukupolven miehet mukaan. - Kyllä, juurikin näin.
Sinä ymmärtääkseni myös Isossa Kirjassa opiskelet.
Kyllä, viimeisen parin vuoden aikana tehnyt monimuoto -
raamattukouluopintoja ja on tänä keväänä tarkoitus saada ne pakettiin.
Se luo pastoritehtävään valmiutta. - Kyllä, olen nähnyt sen hyvänä, -
kun en ole raamattukoulu opintoja tehnyt. Olen paljon saanut hyviä -
ajatuksia ja rakennuspalikoita omalle uskolle, ja miten kommunikoida -
ja kertoa ymmärrettävällä tavalla. Monia hyviä näkökulmia olen saanut.
Olet muuttanut Jyväskylään ja olet siellä seurakuntatyössä. - Joo.
Viime vuoden elokuussa muutin Jy- väskylään, alkanut keskisuomalaistua.
Olen kokenut sen paikaksi, minne Jumala on tuonut ja kokee olevansa -
kotona. - Mitä tehtäviä teet siellä?
Nuorisopastorina ja muutenkin olen seurakuntatyössä mukana.
Meillä on pastoritiimi, olen osa sitä. Vastuullani on nuorisotyö.
Suuri, haastava kysymys on, miten nuoret saadaan seurakuntiin.
Varmaan olet tätä pohtinut ja rukoillut. Millaisia viestejä olet saanut?
Siihen jos helppo ratkaisu löytyisi, niin siitä voisi saada hyvinkin -
mainetta ja kunniaa ja vaikka mitä, jos olisi helppo ratkaisu.
Uskon, että lähtökohta on ihmisten kohtaaminen.
Nuoret voivat tulla aidosti kohdatuiksi seurakunnassa.
Mitä olen Jyväskylässä nähnyt puolen vuoden aikana, -
niin kymmeniä on tullut ensimmäistä kertaa seurakuntaan -
kavereiden pyynnöstä. Näen nuoren polven sukupolven tavoittamisen -
avainasiana on, että varustetaan ja rohkaistaan -
seurakunnassa olevia nuoria elämään rohkeasti Jeesuksen seuraajana -
missä ikinä ovatkaan.
Viime viikolla nuorten illassa tuli yksi esimerkki siitä, -
että ysiluokkalainen poika tuli ensimmäistä kertaa elämässään -
helluntaiseurakuntaan, ja oli jutellut vastuunkantajalle, -
että haluaisi tulla uskoon, antaa elämä Jeesukselle.
Siinä vastuunkantaja sai johdattaa pojan uskoon.
Tuntuu, että se menee ihmiseltä ihmiselle eteenpäin.
Nykyään koulut, -
kun evoluutio ja kaikki muut vievät uskoa toiseen suuntaan.
Epäuskon suuntaan.
Millä tavalla ajattelet, että mitä täytyisi tehdä, -
että ihmiset ymmärtäisivät mistä etsiä apua.
Se on erittäin hyvä kysymys ja -
rajusti kristillistä maailmankuvaa, Raamatun arvoja -
haastetaan yhteiskunnassa ja koulussa.
Avaintekijänä on, että seurakuntina voitaisiin tarjota nuorille -
perusta elämälle ja katsoa mitä Raamattu näistä sanoo.
Haastetaan nuoria itse pohtimaan eikä anneta valmiita vastauksia.
Haastetaan, että katsotaanko yhdessä, -
mitä Raamattu sanoo, mitä tästä ajattelet?
Dialogikeskustelun kautta, -
yksilötasolla keskustelut ja kohtaamiset ovat merkittäviä.
Oletko kohdannut nuoria, jotka pohtivat elämän tarkoitusta?
Kyllä sitä kohtaa jatkuvasti. Kun itse opiskelin yliopistossa, -
niin monet opiskelukavereista miettivät, mikä on elämän tarkoitus.
Monella oli kaipuu tehdä elämällä merkityksellistä.
Vapaaehtoistyön tai jonkun kautta kokea merkityksen tunnetta elämässä.
Siinä on kristittyinä valtava mahdollisuus kertoa, että Jumala -
haluaa antaa tarkoituksen, merkityksen elämälle.
Monella nuorella on todellisuus, miksi esiintyy niin paljon itsetuhoisuutta.
Koetaan, että elämä on täysin merkityksetöntä.
Ei ole tarkoitusta ja siitä seuraa monia huonoja asioita.
TV ja internet kaiken kaikkiaan -
on sellainen, joka laittaa väylän mihin tahansa.
Sekä hyvään että erittäin pahaan.
Ihmiset tulevat, yhtä lailla kun ovat riippuvaisia huumeista,
he tulevat riippuvaisiksi siitä. Koko ajan pitää selata, mitä siellä olisi.
Siellä sielunvihollinen voi viedä väärään suuntaan.
Se on asia, mitä itsekin mietin, kun ajattelee sosiaalista mediaa -
ja omaa kännykän käyttöä.
Sosiaalinen media vie helposti mukanaan.
Huomaan, että omassakin elämässä se ei todellakaan tuo aina hyvää, -
vaan välillä ahdistuneisuuttakin. Alkaa helposti verrata itseä toisiin.
Itseäni nuoremmalle sukupolvelle, 2000-luvulla syntyneille, -
teini-ikäisille on todellisuutta toisiin ihmisiin vertailu.
Se, kuka minä olen, mistä itsetuntoa ja identiteettiä rakennetaan.
Sosiaalinen media muokkaa sitä tosi paljon.
Tiedetään, että sanalla on suuri voima.
Jos sosiaalisessa mediassa ammutaan pahoilla sanoilla nuorta, -
etsivää ihmistä, se voi loukata paljon. - Kyllä.
Se satuttaa ja on monelle nuorelle todellisuutta.
Sen takia on tärkeää, että voidaan rohkaista nuoria seurakunnissa -
rakentamaan omaa identiteettiä sen varaan kuka Jumala on ja mitä -
Jeesus sanoo meistä ja mitä Raamattu sanoo?
Pohjan opettaminen ettei identiteetti rakennu siihen, mitä muut sanovat -
tai mitä some huutaa. - Et ole ainoastaan ollut Suomessa -
vaan tehnyt kruseideja, -
tapahtumia eri puolilla Eurooppaa Venäjää myöten.
Käytkö niitä läpi, missä olet käynyt ja mitä kaikkea olet havainnut?
Oikeastaan se lähti Kairos-kurssien kautta.
Minua pyydettiin mukaan 2014 Singaporeen -
nuorille suunnatulle Kairos kurssille, minkä ideana on varustaa nuoria -
elämään todeksi Jumalan suunnitelmaa arjessa.
En tiennyt, mikä se oli mutta ajattelin lähteä katsomaan.
Kävi niin, että tulin mukaan tiimiin Euroopassa ja olen -
saanut olla eri maissa näkemässä, mitä Jumala tekee -
Kairos-kurssin kautta nuorten elämässä.
On ollut hienoa nähdä esim. Venäjällä 2016 olin Samaran kaupungissa.
Juttelin siellä teini-ikäisten nuorten kanssa.
Heidän palo ja into viedä evankeliumia eteenpäin pysäytti ja herätti ajatuksia.
Tiedetään ettei ole hirveän helppo olla avoimesti Jeesuksen seuraaja.
Kysyin nuorilta eikö teitä pelota yhtään?
Mitä teille tapahtuu, jos jos kerrotte Jeesuksesta toisille ja käytte -
seurakunnassa. He vastasivat, ettei pelota, Jumala on meidän kanssa.
Miksi pitäisi pelätä mitään tai ketään? - Minkä ikäisiä nämä olivat?
Suurin osa 14-20 vuotiaita. - Joo.
Millä tavalla näet, että Venäjällä, -
jossa on rajoitettu mahdollisuutta avoimesti julistaa, -
ainakin kaduilla tai muualla, niin miten se tulee vaikuttamaan siellä -
ihmisten uskoontulo mahdollisuuksiin?
Vaikuttaa, että seurakunnat ovat ahtaammalla.
Samalla, mitä olen itse nähnyt ja kuullut sen jälkeen -
monista seurakunnista ja nuorilta tilanneesta.
Nuoret ovat rohkeita ja radikaaleja ja sanovat etteivät pelkää.
Jumala pitää huolen. Jumalalla on suunnitelma ja tahto pelastaa ihmisiä.
Olen kuullut jopa, että Venäjällä tulisi piankin elävä herätys.
Sitä varmaan on syytä rukoilla. - Kyllä.
Pari vuotta sitten, kun olin siellä muutamassa seurakunnassa -
tapaamassa nuoria, niin sen aisti. On halua elää kokosydämisesti Jumalalle.
Missä muissa maissa olet ollut? - Britanniassa muutama vuosi sitten -
oli korealaisten ja kiinalaisten nuorten yhteisö.
Olivat tulleet opiskelemaan ja olin heidän keskuudessaan.
Se oli hienoa nähdä. Viimeisenä iltana muutama nuori halusi -
tulla uskoon, mikä oli hieno tilanne.
He olivat kristittyjen perheiden lapsia -
mutteivät olleet tehneet päätöstä seurata Jeesusta.
Mikäs oli parempi tapa lopettaa nuorille suunnattu Kairos leiri, -
kun muutama halusi tulla uskoon. - Millaisia unelmia sinulla on -
omasta tulevaisuudesta Jumalan lähetystyössä?
Lähtökohtana on, että minne ikinä Jumala haluaa viedä, -
haluaa olla valmis menemään.
Aikaisemmin ajattelin, että sitten joskus opiskelujen jälkeen -
voin tehdä jotain, olla rakentamassa Jumalan valtakuntaa 5 vuoden päästä.
Koko ajan enemmän ymmärtää, että se on arkipäivän keskellä.
On pienessä uskollinen ja arjessa voi elää todeksi Jumalan suunnitelmaa.
Et sano enää, ettei pastoriksi tai insinööriksi, koska niihin Jumala vie.
Siksi et sano etten halua mennä Afrikan vaikeisiin olosuhteisiin, -
koska sinne saattaisit joutua. - Olen oppinut, että se on vaarallinen lause -
sanoa, että en koskaan. Jumalalla tuntuu oleva huumorintajua näissä.
Hän johdattaa minne parhaimmaksi näkee.
Sen olen huomannut elämässäni, että Jumalan suunnitelma on paljon -
parempaa kuin itse kuvittelee. Kaikki tilanteet ei ole helppoja.
Yksi esimerkki. Pari vuotta sitten Kairos kuvioissa -
yksi ydintiimiläisistä, alle 30-vuotias, sairastui vakavasti aivosyöpään.
Siinä kävi niin, ettei hoidot auttaneet ja hän muutti taivaan kotiin -
muutama vuosi sitten.
Se haastoi miettimään omaa uskoa, että Jumala miksi näin kävi?
Nuori kaveri halusi olla Jumalan käytössä. Miksi lähti näin aikaisin?
En ole saanut vastauksia.
Jokaisella on varmaan paljon miksi-kysymyksiä taivaassa.
Niinpä, niitä riittää. Ehkä tuonkin tapahtuman kautta -
ajattelen, etten voi kaikkea ymmärtää. Ehkä on parempi niin, -
että Jumala ei anna kaikkia vastauksia kaikkiin kysymyksiin.
Jos ymmärrämme millaista on taivaassa, niin ainakin hänen osansa -
on paljon parempi. - Ymmärtää näkö- kulma ja miten rajallista elämä on.
Minunkin kaverilla on nyt täydellinen ilo, vapaus ja onni.
Se asia rohkaisee.
Nouseeko mieleen jotain yksittäisiä asioita, joita tässä nuoren miehen -
uskonelämän vaelluksessa haluaisit kertoa ohjelmassa.
Ainakin omalla kohdalla on ollut Jumalaan luottamisen kysymys.
Uskallanko luottaa Jumalaan, että Jumalalla on hyvä suunnitelma -
omaa elämää varten vai pidänkö kontrollin itsellä.
Sitä olen omassa elämässä käynyt läpi, että uskallanko antaa -
kontrollin Jumalalle ja päästää irti omasta kontrollista.
Mikä on Jumalan Sanan rooli uskonelämässäsi?
Se on tosi keskeinen. Vanhemmat ovat siihen pienestä opettaneet.
Muistan, - 98 vuonna, 6-7-vuotiaana sain ensimmäisen Raamatun.
Siitä on tullut tapa, mitä haluan ottaa päivittäin omaan elämään mukaan.
Se on asia, minkä varaan on hyvä rakentaa omaa elämää.
Saa lukea päivittäin ja antaa Jumalan puhua sen kautta.
Se yllättää päivä toisensa jälkeen. Raamattu ei ole pelkästään hyviä -
elämänohjeita vaan oikeasti puhuu meille.
Siinä on mukana Jumalan voima.
Kyllä ja se saa tehdä muutosta elämässä.
Onko jokin Raamatun alue, joka on mieluisin?
On moniakin, ehkä tälle vuodelle oma raamatunpaikka.
Sananlaskuissa ja Psalmeissa puhutaan, miten tulisi heittää työ -
Herran haltuun, Hän pitää huolen.
Ajatus, että heittää työ, koko elämä, Jumalan käsiin, niin Hän pitää huolen.
Sinä hyvin paljon tuot esiin sitä, että haluat kulkea Jumalan tahdossa.
Aivan niin kuin Nooa kulki Jumalan yhteydessä.
Silloin olet luovuttanut kokonaan Hänelle kaiken. - Kyllä.
Se ei tee omasta elämästä täydellistä, etteikö tekisi virheitä.
Kerta toisensa jälkeen huomaa miten käsittämättömän armollinen -
ja uskollinen Jumala on. - Aivan. Tämän jälkeen pyytäisin sanomaan -
katsojille, mitä Pyhä Henki sanottavaksesi antaa. Ole hyvä.
Haluaisin rohkaista sinua, jos et tunne Jeesusta, niin kokeile.
Voin oman elämäni pohjalta sanoa, että se on ollut paras päätös ikinä.
Monilta muilta nuorilta olen kuullut samaa.
Kun on nuorena päättänyt seurata Jeesusta, -
sitä päätöstä ei tarvitse katua.
Se ei tarkoita vaikeuksista vapaata tai täydellistä elämää mutta -
kun saa tietää, että on toivo, merkitys elämälle.
Elämä ei ole satunnaisia tapahtumia vaan elämällä on merkitys.
Jumalalla on hyvä suunnitelma omaa elämää varten.
Siihen haluan rohkaista. Jos jo olet Jeesuksen seuraaja, niin rohkaisen -
kysymään Jumalalta, mihin juttuihin Jumala haluaisi sinua viedä.
Jumalalla on oikeasti hyvä suunni- telma, tarkoitus elämääsi varten.
Tähän voisi lisätä sen, että kun Jeesus tuli maailmaan ja suoritti -
Golgatalla Jumalan antaman tehtävän ettei yksikään hukkuisi.
Tänä päivänä, sinä sen hyvin näet, kadotettuja sieluja on hyvin paljon.
Ettei yksikään hukkuisi, koska ikuisuus on ikuisuus.
Elämämme on niin lyhyt. Tämä pitäisi pitää saarnoissa mielessä; -
Missä elämme ikuisuuden? - Kyllä. Se on juurikin näin.
Tulee muistaa, että ympärillä on paljon ihmisiä ketkä kaipaavat, -
etsivät merkitystä mutta miten voisimme nähdä kristittyinä -
arjessa mahdollisuudet, mitä Jumala haluaa aukaista.
Se mitä Jeesus on tehnyt puolestamme, on jotain niin hyvää.
Sitä kannattaa jakaa eteenpäin. - Kyllä.
Kiitos Timo Raassina, että olit nuorten sukupolvien edustajana.
Voimallisesti avasit ja annoit meille vanhemmille, -
toivoa, että nuoressa polvessa löytyy rohkeita miehiä, -
jotka pitävät elävän Jumalan Sanaa esillä.
Herra siunatkoon palvelutyötäsi kaikkialla missä kuljetkin kiitos.
Kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola