Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Olen Martti Ojares ja vieraanani tänään on Seppo Tekkala.
Tervetuloa Seppo. - Kiitos. On mukava olla mukana, ihan mahtavaa.
Seppo olet syntynyt Salossa tai aina- kin nykyisessä Salon kaupungissa.
Eikö niin?
Kerrotko lähtökohdastasi elämään ja nuoruuteen.
Siinä tapahtui monia asioita aika nuorella iällä. Käytkö sitä vähän läpi?
Joo, kiitos. Silloisessa Halikossa, nyt se on Salon kaupunkia, -
maanviljelijäperheeseen olen syntynyt.
Meidän perheessä lisäkseni oli isän vanhemmat, isä ja äiti -
ja minua pari vuotta vanhempi sisko.
5 vuotta myöhemmin syntyi pikkusisko.
Perheessä isovanhemmat olivat uskovia helluntailaisia.
Usko on sillä tavalla tullut tutuksi ja tuntemaan ihan lapsesta.
Kävin pyhäkoulussa, oli ihana pyhäkoulu.
Hiekkalaatikkoon saatiin rakentaa kuvaelma ja lapsi keskittyy -
siihen ihan toisella tavalla. Minä keskityin ja otin tosissaan.
Uskoin Jumalaan ja Jeesukseen ihan pienestä.
Siinä sain turvallisessa maalaisympäristössä kasvaa -
ihan murrosikään saakka.
Murrosiän kynnyksellä oli traaginen tapahtuma, joka pysäytti minut.
Turvalliseen elämään, kun oli tottunut, niin se oli tosi kova juttu.
Oli yksi keväinen ilta toukokuussa, kun isä lähti pellolle lapio kädessä -
päästämään vettä pois pellolta, että päästäisiin pellolle.
Oli myöhäinen kevät ja olin siskon kanssa pihalla.
Sisko oli 17 ja minä 14 silloin.
Sisko kysyi isältä, että saako hän ajaa traktoria ja isä sanoi, että et.
Kysyin, että saanko minä ajaa ja isä ei vastannut. Se tuntui oudolta, -
koska isä aina selkeästi sanoi ja normaalisti olisi kieltänyt.
Niin meni pellolle ja odoteltiin takaisin mutta ei kuulunut ollenkaan.
En muista oliko se äiti vai pappa, joka lähti katsomaan missä isä on.
Kun hän oli lähtenyt, tietämällä tiesin, että isä on kuollut. Tietämällä tiesin.
Hän juoksi sieltä sanomaan, että isä on kuollut mutta siinä vaiheessa -
jotenkin lukitsin tunnemaailmani, että en hyväksynyt sitä, että isä on kuollut.
En itkenyt yhtään prosessin aikana, oli hautajaiset ja kaikki, -
niin en itkenyt ollenkaan. Olin vaan olemassa.
Sitten siihen aikaan jätin koulun kesken ja jäin kotitilalle.
Keväällä naapurit tulivat viljelemään, koska en silloin pystynyt.
Syksyllä jouduin puimaan vaikka en ollut ennen puimuria käynnistänyt.
Valtavien haasteiden edessä olin. Jotenkin siinä menin vaan eteenpäin -
ja tein sitä. Tuli seuraava kevät ja olin rippikoulun siirtänyt vuodella -
ja menin rippikouluun vuotta ikäisiäni myöhemmin.
Kuinka ollakaan pikkuserkku on Helsingistä -
tuli samalle rippikoululle vaikka olisi pitänyt olla vuotta ennen.
Oli Jumalan ihme, että hän oli uskova ja sanoi rippikoululeirillä: -
"Lähde vapaaehtoiseen rukousiltaan mukaan."
Lähdin, kun ei ollut muutakaan.
Siellä rukousillassa Kalevi Rautjoki, -
joka oli isosena, nykyään pappina, hän ihanasti alkoi rukoilemaan.
Pyhä Henki tuli ylleni ja aloin itkemään.
Itkin vaan. Siinä tuli isän kuolema ja varmaan kaikki muut.
Tunnemaailma vapautui, ja samassa koin Jumalan läsnäolon niin ihanana -
ja hän kysyi haluatko antaa elämäsi Jeesukselle.
Sanoin, että ilman muuta. Hän julisti synnit anteeksi.
Sain valtavan ilon ja vapauden.
Muistan rippikoululeirin niin, että se meni kuin sumuna elämässä se viikko.
Ei jäänyt mitään mieleen, koska Pyhä Henki oli niin ihanasti ylläni.
Kävelin kuin jossakin pumpuleissa.
Kun ajattelee miten olit täysin lukkiutunut.
Koko tunne-elämä oli ikään kuin ihan jäätynyt.
Toisaalta varmasti turvallinen lapsuus oli sellainen -
että varsinkin tämän jälkeen, kun Pyhä Henki vapautti sinut, -
tavallaan se turvallisuus oli opittua lapsuudessa, niin se tuli elämääsi.
Tuli ehdottomasti, olin toisen vuoden kotona ennen opiskeluja.
Se oli jotenkin sellainen, että Jumala oli antanut sen minulle oikein.
Sain vahvistua samassa ympäris- tössä sydän auki, mikä oli lukittuna.
Se oli minulle tosi tärkeää ennen kuin lähdin opiskelemaan ammattiin.
Lähdinkin opiskelemaan ja tein maanviljelystyöt ohessa.
Niin kauan, kun siskoni meni naimi- siin. Hänen miehensä tuli auttamaan.
Myöhemmin menin työelämään, niin oli rankkaa tehdä kahta työtä.
Niin vain tein kahta työtä ja menin armeijaan.
Armeijan jälkeen löysin ihanan vaimoni ja mentiin naimisiin -
ja rakennettiin yhteistä pesää. Meille syntyi poika -
ja ostettiin oma talo ihan kaupungista, tosi hienosta paikasta.
Autot olivat minulle aina iso juttu. Appiukko omisti autoliikkeen -
niin tietenkin sieltä löytyi sopiva auto.
Elämä oli ulkoisesti... ei voi mies odottaa enempää mitä oli.
Viljelit maata? - Joo, viljelin maata. Olin kuitenkin myyjänä liike-elämässä.
Vaimo oli töissä, oli hyvät tulot, ei mitään puuttunut.
Kaikki ulkoisesti ei paremmin voi olla mutta kaiken ulkoisen -
hyvyyden keskellä tuli kuoleman pelko.
Alkoi tulemaan uudelleen se, että on taivas ja helvetti.
Nykyään siitä ei puhuta mutta se vaan nousi.
Kuolemanpelko alkoi hallitsemaan vapaa-aikaa.
Työssä unohtui mutta kun tuli ilta ja nukkumaan meno, -
usein kävin vaimon nukadetettua baarikaapilla, jotta rauhoittuisi -
ja saisi unen päästä kiinni. - Eikö ole mielenkiintoista, -
että usein kertomuksissa ihminen on hyvin syvällä, ahtaalla.
Ei ole toivoa elämässä. Silloin ihminen on ehkä kiinnostuneempi -
mutta sinulla meni toisesta suunnasta. Jumalalle on kaikkein tärkeintä se, -
että ihminen on Hänen omansa, sielu pelastuu.
Sinulla oli päässyt hiipumaan henkilökohtainen usko.
Oli aivan hiipunut. Välillä en muista- nut, että Jumala on edes olemassa.
Oli perhe ja työ, ja harrastin lentopalloa, mistä tykkäsin tosi paljon.
Harrastin pitkään myöhemminkin.
Ne veivät ajan. Fokukset oli niissä kaikissa, mitä ympärillä on.
Tänä päivänä on kaikkea paljon ja oli helppoa unohtaa Jumala, koska -
Hän oli jäänyt niin taakse. - Miten uudistus tapahtui ja mitä siitä seurasi?
Kun olin puoli vuotta kipuillut ja sanoin vaimolle, -
että yhdellä koululla on hengellinen tilaisuus, jos menen sinne.
Vaimo sanoi, jos helpottaa niin mene ihmeessä. Menin ja siellä annettiin -
mahdollisuus tulla rukoiltavaksi. Menin ensimmäisenä, -
halusin päästä vapaaksi kaikesta mikä painoi.
Kun menin, julistettiin synnit anteeksi. Siis olin niin vapaa ja onnellinen.
Olin pyörällä, kun oli muutama kilometri, ja tuntui, että ylämäki -
on alamäeksi muuttunut. Elämä muuttui kertaheitolla kohdallani.
Sinulla oli toinen erityinen hetki.
Ensimmäinen oli nuoruudessa ja nyt oli toinen.
Mihin suuntaan on mennyt sen jälkeen?
Menin heti seurakuntaan mukaan.
Olen Salon vapaaseurakunnassa ja menin heti mukaan.
Minut otettiin avosylin vastaan. Nautin siellä olosta.
Menin partioon mukaan. Olin siinä pitkään.
Aika pian pääsin vastuuseen ja olin jopa vanhimmistossa.
Nopeasti minut valittiin. Jossain vaiheessa tein nuorisotyötä ja -
nautin nuorten kanssa. Pelattiin sählyä, pidettiin nuorten iltoja.
Pääsin seurakuntaan nopeasti mukaan. Usko alkoi kasvaa -
ja oli tosi tärkeää. Näin sen, että kun tulin uskoon rippikoululeirillä -
jäin yksin uskon kanssa paitsi mitä oli kotona.
Ketään ikäistäni en tuntenut -
muuta kuin kaverin, joka vei rukouskokoukseen -
mutta hän oli pääkaupungista. Salosta en tuntenut ketään.
Se on suuri ongelma. - Kyllä. On mahdotonta olla uskossa yksin.
Sen haluan painottaa vanhemmille, joiden lapset ovat rippikoululeirillä, -
että löytää uskovien yhteys. - Siinä vanhemmat voivat katsoa, -
että ketä muita lapsia alueella on ja koettaa löytää.
Se on seurakuntien tehtävä myöskin.
Niin kuin tässä viimeksi kerroit, että Pyhä Henki tuli voimallisesti.
Sikäli kun muistan, mitä olet kertonut -
niin se virta on vaan lisääntynyt ja voimistunut.
Olet ollut vastuullisessa tehtävässä seurakunnassa -
ja tutustunut Pyhään Henkeen hyvin syvästi.
Kyllä vaikka elämässä on ollut monennäköisiä kuvioita -
ja Jumalan ihmeitä.
Sen verran voin sanoa, että olin maanviljelijänä välillä 10 vuotta.
Minulla oli monta onnettomuutta ja vaikeita vaiheita ja koin, että se oli -
oma valinta, ei Jumalan suunnitelma elämääni.
Sitten rukoilin, että pääsisin liike- elämään, sillä nautin liike-elämästä.
Jumala vastasi rukoukseen.
Seurakuntaan tuli vieras Naantalista, pastori, joka rukoili puolestani.
Hän ei tiennyt tilanteestani ja näki näyn, jossa oli perunavako -
ja olin vaon melkein toisessa päässä. Hän sanoi, että kun olet nostanut -
loput perunat, niin aloitat alusta. Tajusin, että pääsen takaisin -
liike-elämään, jossa nautin olla ihmisten kanssa.
Niin kävi, että 2 viikkoa sen jälkeen pääsin liike-elämään takaisin.
Se oli lehti-ilmoitus ja menin ja pääsin heti.
Olin siinä 1,5 vuotta ja sitten hyvä ystäväni, -
joka oli ollut samassa työpaikassa, -
perusti maatalouskonefirman ja soitti, että tuletko mukaan.
Sanoin, että ilman muuta. Siinä olin 20 vuotta.
Sen koko ajan palvelin seurakunnassa.
Nyt olen 12 vuotta ollut seurakunnassa puheenjohtajana.
Meillä oli vaihe, jolloin sali oli kerrostalon alakerrassa.
Se meni tiensä päähän. Jumalan ihmeiden ja johdatuksen kautta -
tulimme tähän kirkkorakennukseen.
Tämä oli tuhopoltettu 2 kertaa, oli vesivahingot ja pressulla peitetty.
Ajattelin, että tuohon ei mennä mutta Jumala sulki kaikki muut tiet.
Tämän tien piti auki. Jumala haluaa auttaa, jos rukoillaan -
ihan kaikissa elämän tilanteissa, sekä yksilönä että seurakuntana.
Myös ei uskovia. Jumala johdattaa, jos pyydetään.
Tässä seurakuntaa johdettiin selkeästi ja paikka missä olemme -
on meille ehdottomasti paras. Ainoa oikea tällä hetkellä, -
monitoimitilat, jossa saamme olla.
Silloin kun rakensimme sitä toista vuotta -
kokoonnuimme seurakuntana yläkerrassa, -
meillä oli 110 neliön asunto kirkon yläkerrassa.
Puolet siitä oli olohuonetta.
Siinä olohuoneessa kokoonnuttiin tiiviisti ja katsottiin DVD:tä.
Jack Frostin ilmestys Isän rakkaudesta.
Seurakuntana katsoimme DVD:tä -
ja se kesti... Oliko niitä 11 vai 12. - 12.
12 joo. Se kesti sitten 3 kk.
Joka sunnuntai yksi. Ei kukaan saarnannut, ei puhunut, istuttiin -
ja rukoiltiin, että Jumala siunaisi ja katsottiin DVD.
Kaikki itkettiin sitä, koska siinä Frost kertoi omasta elämästään.
Siitä kun hänellä oli kivisydän. Jäätynyt, kylmä, kova ja tunteeton.
Miten Jumala sen 12 DVD:n aikana sulatti ja teki hänestä sellaisen -
rakastavan isän perheelle. Lasten ja isän välinen suhde muuttui.
Kaikki muuttui ja hänestä tuli valtava Jumalan mies ja rakastava isä.
Kun katsoimme prosessin läpi, niin me kaikki muutuimme.
Minä ja koko seurakunta muuttui. Muutos oli aivan käsittämätön.
Tuli rakkaus seurakunnan keskelle, -
että itkut, jotka itkimme oli sitä, että sydän parantui kaikesta vanhasta.
Ne jaksot olivat aika pitkiä. Kun hän loppuosassa rukoili, -
niin paikalla olevat seurakuntalaiset Amerikassa -
itkivät, hyvin monet itkivät siellä.
He itkivät polvillaan, maaten lattialla.
Siellä oli Pyhä Henki ja Hän voi tulla ruudun kautta myös koteihin.
Nimenomaan, kun katsomme yhdessä, tuntuu, että Pyhän Hengen -
voima on ihan käsittämätön. Jumala siunaa vielä enemmän -
mutta totta kai, jos katsoo yksin, se avaa mutta kun katsot seurakuntana.
Jumala haluaa oman sydämensä paljastaa ihan jokaiselle.
On uskova tai ei.
Jumala haluaa paljastaa maailmalle valtavan rakkautensa.
Hänkin oli niin kovan koulun käynyt, tämä Jack Frost, kuoli aika nuorena.
Ohjelmien tekemisen jälkeen aika pian mutta jätti valtavan perinnön, -
joka on teillekin levinnyt ja sitä kautta leviää monelle ihmiselle.
Se kun seurakunta saa sen yhdessä nähdä, niin se jää seurakuntaan.
Jos on yksin, niin on vaikea tuoda näkyä tullessaan.
Kun koko porukka saa näyn, niin se jää ja alkaa kasvamaan.
Me tulimme siitä alakertaan, kirkkosali valmistui ja juhlittiin sitä.
Ennen kuin se oli valmis, me otettiin ehtoollinen, -
juhlittiin, että kohta ollaan täällä. Nautimme kun pääsimme sinne.
Toisia kohdatessa, ei voinut olla halaamatta.
Rakkaus alkoi olemaan... ei ollut rajoittavaa tekijää.
Molemmissa oli saman Isän rakkaus.
Se alkoi valtaamaan meidät aina enemmän.
Jumala haluaisi sitä prosessiaan kasvattaa, -
koska halusi juurruttaa sen seurakuntaan.
Se lisääntyi ja lisääntyi, ja vasta kun se oli päässyt -
valtaamaan koko seurakunnan, niin mietittiin, että mitä nyt?
Miten mennään eteenpäin? Jumala toi seurakuntaan näyn rukoilemisesta.
Nyt kun me iloitaan Jumalan rakkaudesta, niin se on hieno juttu -
mutta meidän pitää lähteä kasvamaan. - Aivan.
Mitä me olemme nähneet kasvuprosessissa, niin rukous on -
valtava avain siihen. Mitä me tehdään rukouksessa?
Raamattu sanoo ensinnäkin, että anokaa niin teille annetaan.
Rukoushan on anomista Jumalalta mutta on tosi paljon muuta.
Monta kertaahan meillä on anomisen valtava lista mutta kun löydät -
Jumalan rakkauden, niin se ei jää anomiseen pelkästään.
Saan puhua taivaalliselle Isälle, joka on todellinen isäni.
Pyhän Hengen valtavassa läsnäolossa saa olla vaan, -
hellitellä, kellistellä, kun Jumalan voima on läsnä.
Se, kuka ei ole kokenut, ei oikein ymmärrä sitä.
Siksi haastan kaikkia ihmisiä kokeilemaan edes.
Se ei maksa mitään ja aina voi palata pois siitä.
Uskon, että kun pääsee kokemaan Jumalan rakkauden, niin -
se valloittaa täältä. - Eikö teillä ole kuitenkin selviä havaintoja siitä, -
että tyhjään kirkkoon tulee ihmisiä -
ja ilman että kukaan on puhunut, penkiin istuessa alkaa tapahtua. - On.
Sen jälkeen kun aloitimme rukoilemaan, se oli ensin harjoittelua.
Opeteltiin miten ja seurakunta oli unohtanut rukouksen.
Etsimme miten tämä toimii. Siinä meni oikeastaan pari vuotta -
ennen kuin päästiin sisälle rukouksen maailmaan -
ja kun pääsimme sisälle, niin Pyhä Henki tuli aivan uudella tavalla.
Meillä on ollut kokemuksia parin viimeisen vuoden aikana, -
kun Pyhä Henki on tullut uudella tavalla.
Ihmiset ovat ovesta astuessaan alkaneet itkemään. - Aivan.
En tiedä miksi mutta rakkaus alkaa tulla kohti ja sydämeen.
Sama on ollut tilaisuuksissa. Viime aikoina on ollut 2 tällaista, -
ketkä ovat antaneet palautetta. Emme tiedä kaikista.
Saamme palautetta jatkuvasti siitä, että ilmapiiri on rakkauden ilmapiiri.
Pyhä Henki on siellä, Hänhän on se rakkaus.
Me olemme vain kanavia. Hän vain haluaa käyttää meitä.
Oli sellainenkin mies vaimonsa kanssa,
joka ennen tilaisuuden alkua oli itkenyt -
ja aivan kuin täyttyi Pyhällä Hengellä. Kukaan ei rukoillut, ei tehnyt mitään.
Ihmiset seurustelivat eteisessä.
Toisessa tapauksessa, -
ennen tilaisuuden alkua hän istui sivuosassa salia.
Oli kaksi tilaisuutta peräkkäin.
Hän istui molemmat siellä niin, että näin hänet koko ajan.
Ajattelin miksi hän itkee ja on silmät kiinni koko ajan?
Hän sanoi, että Pyhän Hengen rakkaus ja läsnäolo oli niin vahva -
ettei hän halunnut minkään häiritsevän häntä.
Hän halusi ottaa vaan kiinni siitä ja antoi valtavaa palautetta.
Se rohkaisee. Emme voi olla siitä ylpeitä, koska tämä on täyttä armoa.
Emme ansaitse mitään vaikka olisimme Jumalan miehiä tai naisia.
Se on aina armoa. - Nöyrille hän antaa armon.
Teilläkin täytyy varmasti olla se, että te olette nöyrtyneet -
Jumalan kasvojen edessä ja Hänen valtasuuruutensa alle.
Niin varmasti on, koska olemme 40 vuotta oltu seurakuntana.
Meillä oli niin vaikeita vaiheita, että mietittiin yli 10 vuotta sitten, -
että lopetetaanko me kaikki? Tuntui niin vaikealta.
Olimme niin pohjalla. Meillä ei ollut mitään, oltiin täysin riisuttu.
Joskus Jumala riisuu, että voi pukea uusiin. Ei vanhoihin vaatteisiin.
Eihän mekään pueta vanhojen likaisten vaatteiden päälle uusia.
Halutaan käydä suihkussa ja saunankin kautta.
Sitten puhtaaseen kehoon puetaan uudet.
Jumala on meidän seurakunnassa ja minun elämässä.
Se oli minulle se paikka. Seurakunnassa olen ollut pitkään, -
palvellut, ollut uskossa ja nauttinut asioista.
Kun oli sitä torontolaisuutta, niin halusin imeä kaiken mitä saan -
Jumalan läsnäolosta ja kaipasin Häntä mutta Hänen -
rakkauttaan en ollut koskaan kuitenkaan löytänyt. - Aivan.
Meidän historiassa on painolasti, -
että työllä ja teoilla täytyy ansaita. - Joo.
Meillä tulisi olla oikea Jumalakuva. - Oikea Jumalakuva.
Hän on rakkaus ja uskollinen -
vaikka me emme ole uskollisia niin Hän on.
Tämä onkin se mikä oli kadoksissa Suomessa aika pitkälle.
Jumala on armahtavainen. Puhutaan, että tämä on -
viimeisten aikojen seurakunta. Ei täällä pitkään enää olla.
Hän pukee viimeisen seurakunnan samaan kuin alkuseurakunnan, -
joka oli täynnä rakkautta. - Koen tässä valtavaa Pyhän Hengen läsnäoloa, -
kun me keskustellaan. Tässä meidän on hyvä olla.
On ja vapaus.
Kyllä kerroit, että teillä ei ole palkattua pastoria vaan te toimitte, -
miten sen sanoisin, mutta kuitenkin -
puheenpitäjiä ja saarnaajia sinulle on tullut sitä mukaa kuin on tarvittu.
On, kaikista työmuodoista on tiimit.
Minä vedän opetus ja juonto tiimiä mutta sitten on muut tehtävät.
Kaikissa on tiimi. Vuosien aikana, sen jälkeen -
kun Jumalan rakkaus tuli sydämiin, niin ihmiset halusivat palvella.
Olen nähnyt, että kun jokainen uskova löytää paikkansa seurakunnassa, -
se motivoi ja seurakunnasta tulee koti, jota halutaan rakentaa yhdessä.
On käynyt näin, että esim. opetus ja juontotiimissä, jossa olen, -
katsoimme 3 kk eteenpäin ja en ollut saada omaa nimeäni mahtumaan.
Muutamassa minuutissa täyttyi koko lista. Se on minulle riemua. - Joo.
Näen, että ihmiset ovat tajunneet sen, että kun tulen uskoon ja löydän -
yhteyden Jumalaan, rakkauden, niin Hän on kutsunut meidät palvelemaan.
Palvelkaa toinen toisianne sanoo Raamattu.
Millä tavalla seurakuntanne vie seinien ulkopuolelle hyvää sanomaa?
Meillä on ruoanjako varmaan se ykkösjuttu tällä hetkellä.
Meillä käy sellainen 70-100, sillä välillä, joka toinen viikko.
Meillä on hartaushetkiä tarjolla ja he saavat ruokakasseja mukaansa.
Se on varmasti suurin ponnistus ulospäin.
Sitten on, mikä on minun näkyni, -
että henkilökohtaisesti olen Kristuksen kuva.
Siitä me puhutaan kaikille, että sinä olet Kristuksen kuva.
Siihen Jumala on kutsunut. Käymme kauppakeskuksissa -
ja käyn paljon yksinkin. Rukoilen, että löydän sen, jolle kertoa Jeesuksesta.
Jospa tämäkin ohjelma kuvaisi Kristuksen kuvaa, -
niin että kaikkia katsojia, jotka katsovat arkistosta tai suorana, -
Pyhä Henki koskettaisi. - Juuri sitähän toivon.
Nyt Seppo pyydän, että sanot katsojille, -
mitä Henki sanottavaksesi juuri nyt antaa. Ole hyvä. - Kiitos.
Sydämelläni on ennen kaikkea sinä, joka et vielä tunne Jeesusta.
Sanon, että kannattaa kokeilla. Voit palata pois, jos et halua mutta kokeile.
Tämä on niin mahtavaa. Elämässäni en päivääkään -
vaihtaisi pois, mitä olen kokenut vuosien aikana.
Se on niin helppoa. Ei tarvitse muuta kuin kotona Jeesukselle sanoa, -
että olen syntiä tehnyt ja haluan anteeksiannon.
"Anna minulle syntini anteeksi ja tule elämääni."
Tämä on se, mikä riittää. Ei tarvita suorituksia.
Jeesus tulee ja tarttuu siihen mutta on tärkeää, että et jää siihen pisteeseen.
Se on lähtökohta ja olet uusi luomus Kristuksessa.
Etsi yhteyttä, seurakunta jonne voit mennä.
Etsi ja rukoile, että Jumala antaisi ilmestyksensä Hänen rakkaudestaan.
Kun löydät ilmestyksen Hänen rakkaudestaan, -
et halua koskaan palata menneisyyteen, -
koska Jumala koskettaa rakkaudellaan.
Sitä tämä maailma ei voi koskaan sinulle antanut.
Tartu siihen, etsi, rukoile ja pyydä sitä.
Kiitos Seppo tästä vajaasta puolesta tunnista. Saamme kumpikin nyt olla -
Pyhän Hengen läsnäolossa ja rukoilen sitä, että se voisi välittyä -
kotiruutuihin, että siellä myöskin tulisi samanlaisia ilokokemuksia -
mitä sinä olet elämässä kokenut ja me kaikki saamme, jotka otamme -
Jeesuksen elämän Herraksi. - En voi sanoa kuin aamen ja -
kiitän TV7 mahtavasta työstä.
Se on minun elämässä ollut ikkuna ulospäin.
Kiitos paljon ja siunausta sinulle ja perhekunnalle.
Samoin teille ja TV7:lle tietenkin.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola