ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Seppo Tekkala.
Tere tulemast! - Tänan!
Sa sündisid praeguses Salo linnas.
Räägi oma lapsepõlvest ja noorusest,
kus juba üsna varases eas kogesid nii mõndagi,
nii et räägi sellest palun.
Ma sündisin Halikkos, mis on praegu Salo linna osa.
Ma sündisin talupidajate peres.
Me peres elasid isa vanemad ning mu ema ja isa.
Lisaks veel minust paar aastat vanem õde.
5. aastat hiljem sündis noorem õde.
Me vanavanemad olid usklikud nelipühilased.
Usuga puutusin kokku juba maast madalast.
Ma käisin ka pühapäevakoolis.
Me pühapäevakool oli tore.
Meil oli seal liivakast, kus ehitasime kõike.
Laps keskendus sellele tegevusele täitsa teisel moel.
Ma võtsin seda kõike tõsiselt ja uskusin Jumalat väikesest peale.
Kasvasin kuni murdeeani turvalises maa keskkonnas.
Murdeea alguses juhtus aga üks dramaatiline asi,
mis otsekui peatas mu.
Olles harjunud turvalise keskkonnaga, oli see väga karm lugu.
Oli kevadine maikuu õhtu.
Isa läks labidas käes põllule, et sealt vett ära juhtida.
Oli hiliskevad.
Olin koos õega õuealal.
Õde oli siis 17-aastane, mina 14-aastane.
Õde küsis isalt, kas ta saaks traktoriga sõita?
Isa ütles ei.
Siis mina küsisin, kas mina saan? Selle peale ei vastanud isa midagi.
See tundus imelikuna,
sest isa vastas alati selgelt ja normaalselt.
Ta oleks vist keelanud, aga ta ei vastanud midagi.
Nii ta läks põllule
ja hiljem ei kuulnud me temast enam midagi.
Ma ei mäleta, kas ema või vanaisa läks vaatama, kus isa on.
Kui ta läks vaatama,
siis ma kuidagi tundsin, et isa on surnud.
Ta tuli tagasi ja teatas, et isa on surnud.
Sel hetkel mu tundemaailm lukustus.
Ma ei võtnud seda vastu, et isa on surnud.
Ma ei nutnud üldsegi.
Kogu selle protsessi ajal - matustel jne., ei nutnud ma üldse.
Ma olin seal nii nagu ma olin.
Siis jätsin kooli pooleli ja jäin tallu.
Kevadel tulid naabrid põldu harima, sest ma ise ei suutnud seda teha.
Sügisel püüdsin rehepeksumasinat käima saada.
Mu ees olid suured väljakutsed.
Aga ma liikusin edasi ja tegelesin nende asjadega.
Saabus järgmine kevad.
Olin lükanud leerikooli aasta võrra edasi,
minnes leerikooli aasta võrra vanemana.
Mul on Helsingis nõbu, kes tuli samasse leerikooli,
kuigi oleks pidanud minema aasta varem.
Oli Jumala ime, et ta oli usklik.
Ta kutsus mind ühele vabatahtlike palveõhtule.
Läksin siis, kuna midagi muud polnud teha nagunii.
Seal palveõhtul oli kohal Kalevi Rautio,
kes täna teenib kirikuõpetajana.
Ta hakkas toredasti palvetama ja Püha Vaim langes mu üle.
Ma hakkasin nutma.
Kõik asjad tõusid korraga üles - isa surm ja muud asjad.
Mu tundemaailm vabanes.
Kogesin Jumala ligiolu nii imelisena,
et pastor küsis, kas tahan anda oma elu Jeesusele?
Ütlesin, et pole kahtlustki.
Ta kuulutas mulle mu patud andeks
ja ma kogesin tohutut rõõmu ning vabadust.
Mõeldes tagasi sellele järgnenud leerikooli laagrile,
siis sealne nädal möödus kui udu sees olles.
Mulle ei jäänud eriti midagi meelde, sest Püha Vaim oli nii imeliselt mu üle.
Käisin justkui vati sees.
Kui mõelda sellele, et olid enne justkui lukustunud
ja su tundeelu oli kui jäätunud,
siis teisalt aitas su turvaline lapsepõlv kaasa sellele,
et kui Püha Vaim sind vabastas,
siis kogesid ka sellest lähtuvat turvalisust,
mis su elu siis täitis.
See on tõsi ja ma mäletan seda.
Olin teist aastat kodus, kuna ma ei õppinud kuskil.
Jumal andis mulle sellise aja, et saaksin tugevamaks enda sees.
Olin avatud ja mitte lukus südamega selles keskkonnas.
See oli väga tähtis enne ametit õppima minekut.
Õppisin ametit ja tegin selle kõrvalt põllutöid.
Kui mu õde abiellus, siis ta mees tuli mulle appi.
Hiljem tööle minnes tegin kahte tööd, mis oli väga ränk,
aga ma siiski tegin seda.
Edasi läksin sõjaväkke.
Peale sõjaväge leidsin omale toreda naise
ja me abiellusime.
Rajasime omale ühise kodu ja meil sündis poeg.
Siis ostsime omale linnas ilusas kohas eramaja.
Mulle meeldisid väga autod.
Mu äiapapa omas autoäri, nii et sealt saime omale sobiva auto.
Mu elu oli väliselt selline, et paremat ei osanud tahtagi.
Sa tegid ka põllutöid? - Jah.
Ma tegin ka müügitööd. Olin kaasatud ettevõtlusse.
Mu naine ka töötas.
Oli hea, et meil mõlemal oli sissetulek.
Meil polnud millestki puudust. Väliselt oli kõik väga hästi.
Aga kõige välise hea keskel tekkis mul surmahirm.
Mingil moel tõusis uuesti esile see, et on olemas taevas ja põrgu.
Praegu nendest enam ei räägita.
Aga see tõusis mu sees üles ja mul tekkis surmahirm.
See hakkas mu üle vabal ajal valitsema.
Töö ajal see ununes,
aga õhtul magama minnes tuli jälle meelde.
Kui naine oli magama jäänud, käisin baarikapi kallal,
võtmaks midagi rahustavat, mis aitaks ka magama jääda.
On huvitav, et siis, kui inimene on sügaval kitsikuses
ja tal pole mingitki lootust,
et just siis on inimene rohkem Jumalast huvitatud.
Sul aga oli see teistmoodi.
Jumalale on kõige tähtsaim see, et inimene on Tema oma.
Et inimese hing saaks päästetud.
Sinu isiklik usk hakkas natuke tuhmuma.
See tuhmus täiesti.
Vahel mul polnud meeleski, et Jumal on olemas.
Mul oli pere, töö.
Lisaks mängisin võrkpalli, mis mulle väga meeldis.
Need asjad võtsid pikka mööda kogu mu aja.
Mu fookuses olid just kõik meid ümbritsevad asjad.
Nagu tänagi. Neid asju on väga palju.
Selle sees on väga kerge Jumal ära unustada,
sest see jäi nii tahaplaanile.
Kuidas toimus su uuenemine ja mis sellele järgnes?
Ma vaevlesin pool aastat.
Rääkisin naisele, et ühes koolis toimub vaimulik koosolek
ja et ma tahan sinna minna.
Naine ütles, et kui sinna lähen,
kergendab see imeliselt mu olukorda.
Ma läksingi sinna.
Seal anti võimalus minna eestpalvele ja ma läksin esimesena,
sest tahtsin vabaneda kõigest sellest, mis mind rõhus.
Kui ette läksin, kuulutati mu patud mulle andeks.
Olin vaba ja õnnelik.
Kuna sinna oli maad mõni kilomeeter, käisin seal jalgrattaga.
Tundsin, kuidas mäkketõus muutus languseks.
Elu muutus minu puhul hetkega.
Nii et, see oli su elus teine eriline hetk.
Esimene oli kunagi nooruses ja nüüd oli see teine.
Kuidas su elu peale seda edasi läks?
Ma läksin kohe kogudusse.
Mind võeti seal avasüli vastu.
Hakkasin nautima seal olemist.
Hakkasin osalema sealses tegevuses.
Õige varsti sain vastutavale kohale ja siis olin vanematekogus.
Mingil ajal tegin ka noortetööd.
Nautisin noortega koos olemist. Me mängisime igasuguseid mänge.
Samuti pidasime noorteõhtuid.
Sain kiiresti kaasatud koguduse ellu
ja mu usk hakkas kasvama, mis oli väga tähtis.
Nägin, et kui ma kunagi leerikoolis usklikuks sain,
olin ma oma usuga üksi.
Välja arvatud me omas kodus.
Omavanustest ma ei teadnud tollal mitte kedagi.
Vaid teda, kes mu palvegruppi viis, aga ta oli pealinnas.
Salos polnud mul kedagi.
See on suur probleem. - On küll.
Üksi on võimatu olla usklik.
Tahan rõhutada, et vanemad, kelle lapsed käivad leerikoolis,
võiksid aidata leida lastel usklikega kontakte.
Vanemad võiksid vaadata, kes lapsed seal piirkonnas on
ja õiged üles leida.
See on ka koguduste ülesanne.
Püha Vaim tuli väga tugevalt su üle.
See vool on ainult kasvanud ja tugevnenud.
Sa oled koguduses vastutavatel ametipostidel.
Tutvusid Püha Vaimuga väga sügavalt.
Jah.
Mu elus on olnud mitmesuguseid olukordi
ja Jumala imesid.
Vahepeal olin 10. aastat põllumees.
Mul oli vahepeal mitu õnnetust ja rasket olukorda.
Siis kogesin, et see oli mu enda valik ja mitte Jumala plaan mu elu jaoks.
Kuid siis palusin, et võiksin naaseda ärimaailma,
kuna nautisin väga ärielus olemist
ja Jumal vastas sellele palvele.
Me kogudusse tuli külla üks pastor Naantalist.
Ta palvetas mu eest, teadmata üldsegi mu olukorda.
Ta nägi nägemuse, kus oli kartulivagu ja na olin seal kartulivao teises otsas.
Ta ütles: "Kui oled viimased kartulid ära noppinud,
siis alustad algusest."
Siis ma mõistsin, et saan tagasi äriellu.
Mulle meeldib väga inimestega suhelda.
Kaks nädalat peale seda suundusin tagasi äriellu.
Läksin ajalehe kuulutuse peale ühte kohta,
kuhu sain kohe tööle ja kus olin 1,5. aastat.
Kuid siis üks mu hea sõber, kes oli kunagi töötanud koos minuga,
lõi põllutöömasinate firma.
Ta helistas mulle ja küsis, kas lähen tema juurde tööle?
Ütlesin, et muidugi lähen!
Seal ma olin 20. aastat.
Samal ajal olin ka koguduses ja teenisin kogudust.
Nüüd olen 12. aastat olnud koguduse esimees.
Meil oli aeg, kus me koguduse saal oli korrusmaja allkorrusel,
aga see lugu läks oma teed.
Aga Jumala imede ja juhtimiste kaudu
jõudsime oma praegusesse kirikuhoonesse,
mis oli kaks korda maani maha põlenud.
Lisaks olid veel suured veekahjustused.
Mõtlesime, et sinna ei lähe me kunagi.
Aga Jumal pani kõik teised teed kinni ja hoidis vaid selle tee lahti.
Jumal tahab aidata meid, kui me vaid palume.
Igas eluolukorras nii üksikisikuna kui ka kogudusena.
Samuti ka mitteusklikke.
Jumal juhib meid siis, kui palume.
Ta juhtis meid sellesse kogudusse väga selgelt.
See koht, kus praegu oleme, on meile igatpidi parim.
See on hetkel ainuõige koht.
Seal on ruumid mitmekülgseteks tegevusteks.
Kui me seda hoonet remontisime ja ehitasime,
kogunesime kogudusega ülakorrusel.
Meil oli seal ülakorrusel umbes 110 m2 suurune korter.
Meist oli seal ülakorrusel elutuba, kuhu kogunesime tihedalt kokku
ja kus vaatasime DVD'sid.
Vaatasime Jack Frosti sarja "Ilmutus Isa armastusest".
Vaatasime seda DVD'd terve kogudusega.
Kokku 12 osa.
See sari kestis kokku 3 kuud. Igal pühapäeval üks osa.
Mitte keegi ei jutlustanud ega kõnelenud.
Ainult istuti ja vaadati.
Lisaks palvetati, et Jumal õnnistaks meid.
Kõik nutsid neid osi vaadates.
Frost rääkis oma elust,
kui ta süda oli kivikõva, külm, jäätunud ja tundetu.
Kuidas Jumal nende 12 DVD jooksul ta südame sulatas.
Tegi temast armastava pereisa.
Laste ja isa vahelised suhted muutusid.
Kõik muutus temas.
Temast sai suur jumalamees ja armastav isa.
Kui me kõik need osad ära vaatasime,
siis nii mina kui kogu me kogudus muutus.
See muutus oli täitsa arusaamatu.
Me koguduse keskele tuli suur armastus.
Nutmistega tervenesid me südamed kõigest vanast, mis me südameil oli.
Need osad olid väga pikad.
Lõpuosas, kus ta palvetas,
siis sealses Ameerika koguduses samuti paljud nutsid.
Nad nutsid seal põlvedel olles ja põrandal maas lamades.
Püha Vaim oli seal
ja Ta võib teleekraanide kaudu tulla ka kodudesse.
Ja kui me vaatame seda saadet koos, on Püha Vaimu vägi piiritu.
Sel puhul õnnistab Jumal veelgi rohkem.
Aga kui sa vaatad üksi, ka siis Püha Vaim tegutseb.
Aga kui sa vaatad koos kogudusega,
siis Jumal tahab ilmutada meile oma südant.
Seda igaühele. Nii usklikule, kui ka mitteusklikule.
Jumal tahab avaldada maailmale oma suurt armastust.
Jack Frost käis läbi karmi elukooli ja suri üsna noorena.
Üsna varsti peale nende saadete tegemist.
Aga ta jättis maha suure pärandi, mis on ka meie hulgas levinud
ja mis levib sedakaudu edasi paljudele inimestele.
Kui kogudus saab selle nägemuse üheskoos,
siis see ka jääb kogudusse.
Ühe inimese puhul on raske seda esile tuua,
aga kui kogu seltskond saab selle nägemuse,
siis see jääb ja hakkab kasvama.
Läksime kiriku allkorruse saali, mida alles ehitati
ja me pühitsesime selle.
Enne selle valmis saamist pidasime seal püha õhtusöömaaja.
Rõõmustasime selle üle, et kõik saab peagi valmis
ja kui sinna siis saime, nautisime seal olekut.
Kui üksteisega kohtusime, pidime kindlasti teineteist kallistama.
Meie vahel oli armastus.
Meie vahel polnud enam ühtegi piiravat asja,
sest meis kõigis oli see sama Isa armastus.
See hakkas meid valitsema aina rohkem.
Jumal tahtis seda protsessi veelgi kasvatada,
sest Ta tahtis seda koguduses juurutada.
See aina kasvas.
Kuniks mingi hetk hakkasime mõtlema, mis edasi saab?
Jumal tõi kogudusse nägemuse palvetamisest.
Mõistsime, et kui rõõmutseme Jumala armastusest, siis see on tore,
aga me peame edasi kasvama.
Meie nähtud kasvuprotsessis oli palve põhivõtmeks.
Mida me teeme palves?
Piibel ütleb: "Paluge, siis teile antakse!"
Palve on Jumalalt palumine.
Samas on seal palju muudki.
Tihti on meil palvenimekiri.
Kui aga leiad kord Jumala armastuse, siis see ei piirdu vaid palumistega,
vaid sinna lisandub võimalus rääkida oma taevase Isaga,
kes on meie tõeline Isa.
Ja Püha Vaimu võimsas ligiolus saab lihtsalt olla ja nautida Ta hellust
Sest Jumala vägi on kohal.
See, kes pole seda kogenud, see ei saa sellest aru.
See on väljakutse kõikidele inimestele - tulge proovige!
See ei maksa midagi.
Sa võid sealt alati ära minna.
Alati, kui ma kogen seda armastust, siis see vallutab mu südame.
Te olete märganud, et kui inimesed tulevad tühja kirikusse,
ilma, et keegi nendega oleks rääkinud ja istuvad pinki,
siis seal hakkab midagi juhtuma.
Kui hakkasime palvetama, oli see alguses harjutamine.
Me õppisime, kuidas palvetada,
sest kogudus oli kui unustanud palvetamise.
Me hakkasime palvetama, otsimaks, kuidas toimida.
Sellele kulus paar aastat.
Alles siis saime sisse palvemaailma.
Kui me sinna sisse saime,
langes Püha Vaim me üle täitsa uuel moel.
Paari viimase aasta jooksul oli meil kogemusi,
kus Püha Vaim tuli kohale täitsa uuel moel.
Mõned inimesed, kes koguduse uksest sisse astusid,
hakkasid kohe nutma,
samas kui nutuks polnud tegelikult mingit põhjust.
Aga armastus tuli inimeste juurde ja nende südametesse.
Meil on koguduses ka 200 last, kellelt saime hiljaaegu tagasisidet.
Me ei tea kõigi nende kohta,
aga me saame siiski tagasisidet õhkkonna kohta.
See on armastuse õhkkond.
Püha Vaim, kes on kohal, ongi ju see armastus
ja meie oleme vaid Tema kanalid.
Ta kasutab meid ja tahabki kasutada meid.
Oli üks mees, kes oli kirikus koos oma naisega.
Ta nuttis juba enne koosoleku algust, öeldes, et täitus Püha Vaimuga.
Mitte keegi ei palvetanud ega teinud veel midagi -
inimesed lihtsalt suhtlesid omavahel.
Teine juhus oli selline,
et ta istus koosoleku alguses saali küljeosas.
Meil oli kaks teenistust järjest ja ta oli mõlemal teenistusel kohal.
Ta istus nii, et ma nägin teda kogu aeg.
Mõtlesin, et miks ta küll nutab ja pidevalt silmad kinni on?
Ta vastas, et Püha Vaimu ligiolu ja armastus on nii tugevad.
Ta ei tahtnud mingitki moodi Teda segada.
Ta tahtis ainult sellest kinni võtta.
Ta andis selle kohta ka hea tagasiside.
See julgustas meid.
Me ei tohi olla uhked selle üle, sest see on täiesti vaid arm.
Me ei teeni midagi ära.
Kuigi me oleme Jumala mehed ja naised,
siis ikkagi ei teeni me selles maailmas midagi ära.
See on arm.
Alandlikele Ta annab armu,
mistõttu te olete kindlasti alandunud Jumala palge ees ja Tema suuruse all.
Nii ongi.
Ajaloos ei pea üldse kaugele minema,
kuna oleme kogudusena olnud olemas umbes 40. aastat.
Meil olid vahepeal väga rasked perioodid.
Mõtlesime vahel üle 10. aasta tagasi, et võiks kõik ära lõpetada.
Sest kõik tundus olevat nii raske.
Olime nii põhjas, et meil polnud mitte midagi.
Olime täitsa alasti.
Vahel võtab Jumal meid alasti, et riietada meid uute riietega.
Mitte vanade riietega.
Nii nagu me ei pane uusi riideid vanade, mustade riiete peale,
vaid me tahame käia dušši all ja ka saunas.
Tahame panna puhta ihu peale puhtad riided.
Minu jaoks oli see see koht.
Olin küll olnud pikka aega koguduses.
Olin usus, teenisin ja nautisin asju.
Ma jooksin ja otsisin.
Käisin otsimas ka seda "Toronto värki".
Imasin endasse kõike, mida sain.
Ma igatsesin Jumala järele.
Aga tema armastust polnud ma sellisel viisil leidnud.
Meie ajaloos on olnud rõhuv koorem -
töö ja tegudega tuleb kõik välja teenida.
Meil peaks olema õige pilt Jumalast. - Jah.
Tema on armastus. - Jah.
Tema on armastus ja Tema on ustav.
Kui meie pole ustavad, on Tema ikkagi ustav.
See ongi Soomes kaduma läinud.
See on väga kaugele läinud, aga Jumal on andnud armu.
On öeldud, et meil on kui viimse aja kogudus,
mis kindlasti ongi.
Me ei ole siin enam kaua.
Ta kohtleb viimase aja kogudust samamoodi nagu algkogudust.
See oli täis armastust.
Ma kogen me vestluse ajal tugevat Püha Vaimu ligiolu.
See on siin olemas ja meil on hea olla.
Lisaks on veel vabadus. - Just.
Ütlesid, et teil pole palgalist pastorit,
vaid te tegutsete teistmoodi.
Samas on kõnelejad ja jutlustajad alati kohal, kui vaja.
Jah, me peamine tööviis on tiimitöö.
Mina juhin õpetuse- ja juhtimistiimi.
Kõiki ülesandeid koguduses täidavad tiimid.
Neil aastatel, kui Jumala armastus täitis me südamed,
tahtsid inimesed ka teenida.
Olen näinud, et kui iga usklik leiab koguduses koha
ja saab motiveeritud,
siis kogudus saab tema koduks, mida ta tahab ehitada.
Meie õpetuse ja juhtimistiim, kus ma olen,
vaatas hiljuti läbi plaanid edasiseks kolmeks kuuks
ja mul polnud enam kusagile oma nime kirja panna,
sest vaid mõne minutiga oli leht soovijaid täis.
Ma olen selle üle rõõmus.
Ma näen, et inimesed on aru saanud, et kui nad saavad usklikeks
ja leiavad ühenduse Jumalaga ning armastuse,
siis nad ka mõistavad, et Jumal on kutsunud meid teenima.
Piibelgi ütleb: "Teenige üksteist!"
Kuidas te kogudus seda head sõnumit kogudusest väljapoole viib?
Kõige esmane on meil toidujagamine.
Meil käib seal üle nädala 75-100 inimest.
Seal peame ka hardushetke,
peale mida inimesed saavad toidukotid kaasa.
See on me suurim tegevus väljapoole.
Mu nägemus aga on isiklik töö, olles kuvand Jeesusest.
Seda me räägime kõigile - "Sa oled Jeesuse kuvand."
Jumal ongi meid kutsunud olema Tema kuvand.
Me käime küll kaubanduskeskustes koos,
aga samas üsna tihti ka üksi,
paludes, et leiduks keegi,
kellele võiks rääkida Jumala armastusest.
Me saade peegeldab samuti Jeesust,
nii et need kõik, kes seda saadet otse või hiljem arhiivist vaatavad,
võiksid kogeda Püha Vaimu puudutust.
Seda sama soovin ka mina.
Nüüd aga palun sul öelda vaatajatele, mis sul on südames öelda.
Mu südamel on kõigepealt see - kui sa veel ei tunne Jeesust,
siis tahan öelda, et tasub proovida.
Võib olla sa ütled, et sa ei taha. Aga proovi ikkagi! See on nii vägev!
Ma ei vahetaks oma elus ringi ühtegi päeva, kui olen seda kogenud.
See on väga lihtne.
Sa võid kodus olles öelda Jeesusele: "Ma olen teinud pattu.
Tahan paluda andeks.
Palun anna mu patud andeks ja tule mu ellu."
Sellest täiesti piisab ja sa ei pea ise midagi ära tegema.
Jeesus tuleb sinu juurde.
Tähtis on, et sa ei jääks kõige vana sisse.
See on kõige lähtekoht.
Sa oled uus loodu Kristuses.
Otsi ühendust ja kogudust, kuhu saaksid minna.
Palveta, et Jumal annaks sulle ilmutuse oma armastusest.
Saades Jumala armastusest ilmutuse,
ei taha sa enam kunagi pöörduda tagasi minevikku.
Sest kui Jumal puudutab sind oma armastusega,
siis see on see,
mida see maailm ei suuda sulle kunagi anda.
Haara sellest kinni!
Otsi seda palves ja palu seda.
Aitäh Seppo selle pooletunnise saate eest.
Paistab, et me mõlemad võime olla Püha Vaimu ligiolus.
Ma palvetan selle eest, et see kanduks edasi ka kodudesse.
Et seal oleksid samasugused rõõmu kogemused,
mida sa oled oma elus kogenud.
Kõik on võimalik,
kui võtame Jeesuse vastu oma elu Issandaks.
Ütlen selle peale "Aamen!",
tänades TV7't selle suure töö eest, mida te teete.
See on mu elu jaoks olnud kui aken väljapoole.
Aitäh ja palju õnnistusi sulle ja su perekonnale!
Sama teile ja TV7'le! - Tänud!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (kõne hind 7 euri).
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa