ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Arto Mikkola.
Tere tulemast!
Tänan! On tore siin olla.
Sa tuled Jyväskyläst.
Sa oled seal vist elanud suurema osa ma elust?
Ei ole. Sündisin Kymirannas, praeguses Kouvolas.
Siis läksin Helsingisse õppima
ja elasin üsna pikka aega Lõuna-Soomes.
1995. a. tulin Imatra kaudu Jyväskylässe.
Jyväskyläs olen elanud umbes paarkümmend aastat.
Sa õppisid psühholoogiat
ja oled kogu elu ka sellel alal tegutsenud.
Kuid enne veel, kui läheme su õpingute ja täisea juurde,
uurime su lapsepõlve kohta.
Sinuga enne saadet vesteldes tõdesime,
et kõik, mis toimub viljastatud munarakust alates,
määrab ära, kuidas inimese elu algab.
Kuidas sul see algas?
Mu ema sattus raseduse lõpus haiglasse.
Tal olid neerud haiged.
Siis selgus, et meid on kaks.
Mina olin nõrgem, aga mingil põhjusel jäin siiski elama.
Sellest need probleemid alles algasid.
Ma sündisin tänapäeva mõistes kärgperre.
Seal olid mu ema, isa
ja lisaks kahest eelmisest abielust vennale ja õele
veel ka isa eelmise naise ema.
Oli väga huvitav ämmade süsteem.
Nii palju, kui mulle on räägitud, oli see väga vastuoluline aeg.
Usun, et kogu mu edasine elu on läinud sellest üle saamiseks.
Ehk siis su elu on valitsenud nn. tervenemisprotsess.
See ongi tegelikult vähem või rohkem nii olnud.
Alles peale seda, kui sain usklikuks,
mis juhtus Helsingis üliõpilaskoguduses
Kalevi Lehtineni juures,
siis alles seal hakkasin aru saama, et mul on võimalus sellest terveneda.
Meie saate üks keskne teema on, kuidas inimene on leidnud Jeesuse.
Sa ka viitasid natuke sellele, aga räägime sellest lähemalt.
See oli muidugi suur pööre.
Kellelgi toimetajal tuli mõte
teha minust ajalehte terve lehekülje pikkune jutt.
Seal oli mu naerusuine pilt ja pealkirjaks oli:
"Ma poleks uskunud, et ma kunagi sellist juttu kirjutan."
See oli nii hea, et seda oli raske isegi uskuda.
See oli nii suur pööre mu elus.
Kuidas sa sattusid kuulama Kalevi Lehtineni?
Olid sa seal ka varem käinud või oli see puhas juhus?
Sellele eelnes pikk protsess.
Kui ma pühapäevakoolis käisin, oli meil üks postiljon.
Ta vedas hobusega posti laiali ja ta nimi oli Oskari.
Ta oli väga tõsine ja tubli pühapäevakooli õpetaja.
Ta oli kinnine ja rahva poolt rumalaks peetud mees.
Aga ta õpetas meile kogu südamest ühte laulu: "Jeesus, tore meenutada,
Ta valmistab rõõmu ja on magusam, kui manna ja mesi."
See laul jäi mulle meelde.
Leerikooli eas, kui pidin kirikus käima,
siis mäletan sellest, et mul oli Jumala järgi tugev igatsus.
Kord istusin kirikupingis.
Tol ajal oli tavaline ütlus:
"Kummardage pead ja võtke vastu õnnistused!"
Ka mina tegin nii nagu kästi.
See võis olla seotud sellega,
et mind õnnistati 5-aastasena ühes kirikus.
Mind õnnistas tollane Mikkeli piiskop Martti Simojoki.
Magasin sel hetkel oma ema süles,
mispeale kirikuõpetaja olla öelnud: "Tule ikka kirikusse magama,
sest siin magad heas kohas!"
Sellest peale hakkaski tasapisi arenema
Jumala suunas liikumine.
Kord kooli ajal saunalaval olles
ütles üks innukas looduteaduste meestudeng mulle:
"Sa peaksid minema Meriksele."
Läksingi sinna, mis oli väga hea ja õige samm.
Kalevi oli evangeeliumi jutlustamise meister.
Ta oli tõesti meister.
Ja ma tean, et siin meie saates on olnud külalisteks inimesi,
kes vaatasid juhuslikult TV7't just siis, kui Kalevi Lehtinen rääkis
ja see mõjutas neid väga palju.
Ta oli mees, kelle kohta võiks öelda, et ta oli Jumala valitud evangelist.
Seal samas oli mul ka üks koolituse võimalus.
Samal ajal, kui õppisin psühholoogiat ja kasvatusteadusi,
pakuti mulle võimalust minna piiblikooli
kuulama Piibli-teemalisi loenguid.
Piiblikool asus Töölönkatu 7.
Risto Santala, õpetaja nõuniku Kerttu Vainikaineni
ja sõjaväe praosti Seppo Kangase juhtimisel
sain õpetust terve Piibli kohta.
Siis hakkasin tasapisi mõistma,
mida kujutab endast Jumala arm ja Tema töö inimeste eludes.
Hakkasin paremini mõistma, kuidas see on läbi aegade toiminud.
See piiblikool on saanud palju positiivset tagasisidet.
Seal oli hea piibellik õpetus.
Võin öelda, et Piibel avanes mulle eriliselt, mitmekülgselt, rikkalikult
ja ka huvitavana.
Ütlesid, et see oli teatud moel pöördepunktiks su elus.
Sinu usuletulek oli suur asi.
Jah.
Võiks öelda,
et see oli kui tõeline vedamine Jumala plaanides mu jaoks,
et ma sain endale isa kujuks
Kuopio nelipühi koguduse looja Viljami Uotineni,
kelle misjonitöö Birmas oli läbikukkunud.
Ta langes sellest sügavasse masendusse
ja seetõttu polnud tal Soomes suurt poolehoidu.
Ta läks Ameerikasse ja õppis seal luteri pastoriks.
Ma tutvusin temaga, kui ta Ameerikast tagasi tuli.
Ta võttis mind justkui oma pojana.
Viljamil oli üks asi, mida ma loen oma usu nurgakiviks.
Kui Jeesus ütles Kolgatal: "See on lõpetatud",
siis see tähendab seda,
et meile määratud kohus ja sellele järgnev karistus
said ristil ära kantud.
Usklike keeles öelduna meid mõisteti õigeks.
See alus on selline, mille peale võib kukkuda,
ennast asetada või end üles ehitada.
Kõik muu on selle küljes kinni.
See oli väga tähtis, et said nii noorelt usklikuks.
Ka Piiblis rõhutatakse,
et just noorena on tähtis usklikuks saada.
Sa said usklikuks üsna noorena. - Jah.
Viljam ütles mu kohta: "Artol see asi õnnestus."
Sa tulid algul usule
ja alles siis valisid, mida õppima hakata.
Ei. Usklikuks saamise ajal olin juba osalise ajaga ülikoolis.
Ma olin juba paar aastat õppinud.
Kui oma õpikuid lugesid ja uurisid,
siis kas püüdsid ka aru saada, kuidas Piibel neid asju kõrvutab?
See tuli täitsa iseenesest,
sest ma käisin samal ajal ka Piiblikoolis.
Ulja noorena tekkis mul korraga idee,
et pean hindama üht 500-leheküljelist või üht väga paksu raamatut.
See oli haiglapastor Niilo Syväntö raamat "Haige või süüdlane".
Ma hindasin ja arvustasin seda julgesti,
kuigi ma sealt midagi aru ei saanud.
Aga mingil põhjusel see siiski kõlbas.
Olin kõva mõtleja.
Seda suurendas veel asjaolu, et sain aastase stipendiumi
Lääne-Saksamaale Heidelbergi Ülikooli jätkuõpingutele.
Ennekõike oli see tutvumine saksa kultuuri ja psühholoogiaga.
Aga sedakaudu avanes mul võimalus käia naaberlinnas kloostris.
Mu endise perenaise sõbranna oli seal nunnaks.
Nii tutvusin sealse kloostri tegemistega.
Need kaks asja kuuluvad kokku.
Õigsuse alus - "See on lõpetatud"
ja see, kuidas Jumal meid kasvatab ja vormib,
kui tahame Talle kuulekad olla.
Et sellised õpingud.
Oma pika karjääri jooksul
oled sa kokku puutunud mitmete asjadega.
Kuna oled Piiblit aina sügavamalt õppinud,
olid ka seal sellised kohad, mis on sinu jaoks midagi uut avanud.
Mõni kuu tagasi avanes sulle Piiblist midagi täitsa uut ja värsket.
See oli täitsa uus arusaam ja mõistmine.
Valmistusin eelmisel aastavahetusel Piibli loenguks Kouvola koguduses.
Olles varem olnud psühholoogia lektor diakoonia kõrgkoolis,
olin mingil moel võtnud omaks Pauluse kirja Tiitusele.
Just selle kirja 2. peatüki.
Mul oli selle kohta oma peamine arusaam olemas.
Selle kohta oli ka uusim eriline tõlge:
"Kasvab see rahvas, kes teeb kõigest väest head."
Samuti ka diakooniatööd.
Valmistudes Kouvola loenguks lohutuse ja tröösti teemal,
mõistsin täitsa uuel moel,
et Paulus rääkis seal Jeesuse unistusest, kus on 3 punkti.
1. Et Tema kannatused poleks asjatud,
peaksime Tema armu võtma vastu kingitusena,
ilma omapoolsete nüanssideta.
2. punkt, mida sinagi Martti tead mitmel erineval moel,
et armus peitub kasvatav vägi.
See kasvujõud,
mis aitab meil kasvada vabadeks igasugusest ülekohtust,
maailma meelsusest, himudest ja kõigest, mida Piibel hukka mõistab.
Selle kasvuprotsessi õnnestumiseks on vaja lohutust, tröösti.
Ja ka Kristuses olevate vendade ja õdede ligiolu ning koguduse tuge,
et me suudaksime läbikukkumiste keskel
ikka ja uuesti võtta vastu seda piiritut armu,
mis kuulub meile kingitusena.
3. punkt on see,
et me leiaksime oma teenimiskoha selle seltskonna seas,
kes teeb kõigest väest head.
Sedakaudu märkasin alles 70-aastasena,
et mina, Arto Mikkola, olen ka üks neist,
kes viivad ellu Jeesuse unistusi.
See on tore.
Soome mõttemalli ja religiooni järgi on raskuspunktiks mõte:
"Sellest ei tule mitte midagi välja."
Seetõttu on olnud raskeid perioode.
Need 3 kohta on tähenduslikud. Just esimene - ristisurma tähendus.
Usun, et Jeesus kurvastab ja mõtleb,
et kas Ta mitte asjatult ei surnud inimeste eest?
Kas ristisurm ja ülestõusmine olid asjatud?
See on nr.1 ja väga tähtis asi.
Teine on tervenemisprotsess.
Nagu sa isegi alguses ütlesid,
et sul tekkisid varajases lapsepõlves teatud haavad.
Ise sa sellest veel aru ei saanud, kuna olid siis alles väike laps.
Sa teadsid kogu aeg, et on vaja tervenemist.
Seda olen näinud nii enese kui teiste puhul.
Tervenemises peitub tõelise Kunstniku kätetöö.
Kui keegi rahva seast tahab olla
selle tervenemise- ja taastamise teenistuses,
siis selle kvaliteet on vahelduv.
Aga selle taga on siiski Jumala tahe teha oma lapsed niivõrd terveks,
et peale ilmaliku teekonna lõppu poleks neis mingit põhjust laituseks
nagu ütleb kiri Tessalooniklastele.
Jumala töö on korda läinud.
Soome meestel on mõttemall: "Ma ei kõlba mitte kuhugi."
Nende eneseväärikus on puudulik.
Samas ei saada aru, et Jumal on armastus
ja Ta armastab oma lapsi, öeldes: "Tule mu laps! Tule mu juurde!"
On vaja võtta vastu see, mida Jumal tahab anda.
See "pudelikael" on meie sees. See on raske ja valus teema.
Meie eluaastate pettumused,
tagasilöögid, kogemused ja läbikukkumised -
kõik need mõjutavad seda, et on üsna raske uskuda,
et midagi head on olemas.
Aga Püha Vaim annab nõu.
Olen seda mõistnud ka imeilusa looduse kaudu.
Seda nii Soomes kui ka mujal maailmas,
kus loodus on väga kaunis.
See tõsiasi kergendab mingil määral Jumala armastuse vastu võtmist.
Ka siis, kui inimene ei usu ega taha uskuda.
Aga looduses olev Jumala kunst ümbritseb ja kõnetab meid ikkagi.
Siis inimene saab kasutada neid asju, mille kohta tal pole aimugi,
et need tulevad Jumalalt.
Kui minna ilusale maastikule, kus on erinevad lilled, mis on erivärvi,
siis me näeme, kui imeliselt on Jumal need loonud.
Justkui meie rõõmustamiseks.
Ülikoolides tehtud uurimustes on leitud sama asi.
Muidugi mitte Jumala tööna.
Aga siiski tõsiasjana, et kui inimene on väsinud ja kurnatud
või tunneb end muidu halvasti,
siis ta peaks vahetama geograafilist asukohta
kuhugi looduslikult kaunisse kohta, kus see ilu kaalub üles kõik mured.
Need ununevad ja hakkab toimuma elu taastumine.
Selles elustumises on erinevad järgud, kuidas see toimub.
Aga Looja käsi looduses on väga kena.
Olen rõõmus TV7 üle selles asjas,
et ekraanile on hakanud tulema ilusad looduspildid,
kus on juures Piibli kirjakohad.
See on abivahend vastu võtmaks ja aru saamaks,
et selle taga on armuline Isa.
Teine element on muusikaline.
On olemas tõeline jumalik muusika, mis ravib inimest.
Nii see on.
Luther mõtles ka samamoodi,
et muusika on teoloogia kõrval teine tähtis tee.
Ka Bachile tuli muusika taevast.
Hingevaenlane, kes on tulnud Jumala plaane ära rikkuma,
pakub väärastunud järelematkivat muusikat.
Aga see viib inimesed vales suunas.
Samas võtab tummaks asjaolu, et meil on selline pillav, rikas Isa,
kes kogu aeg annab uusi võimalusi,
kuigi eelnevalt võib arvata, et Ta tegelikult ei taha seda teha.
Kuid sel juhul lahjendatakse Jumala olemust.
Kas saavutuskesksusest või millest johtuvalt
pole meie pilt Jumalast see, milline see peaks olema?
Selles see viga ongi.
Iiobi raamat räägib, kui suur projekt on Jumala pildi muutmine.
Iiob oli "vabatahtlik", kelle puhul kogu see protsess lõppes sellega,
et Jumal rääkis looduse kaudu.
Sedakaudu Ta ilmutas oma isikut.
Iiobi raamat on tore raamat.
Teine tore raamat on kirikulaulude raamat.
See aitab ka mul psühholoogina mõista,
et Kirikulaulude ülesehitus ka ilma muusikata
on justkui liikumisvahend nende inimeste jaoks,
kes on kitsikuses, masenduses ja mingil moel eksinud.
Kui lugeda ilusa looduse keskel neid kirikulaule ja neid sirvida,
siis on garanteeritud,
et aastasadade tagant mitmetelt rahvastelt pärit luulest
leiduvad need salmid või stroofid,
mille osas inimene märkab: "See on mulle!"
Ja kui siis selle keskel vaikseks jääda,
avaneb sealt tee edasiseks tervenduseks,
mille Jumal tahab tuua.
Ma olen seda natuke õpetanud.
Meil Jyväskyläs on "endiste noorte meeste ring",
kus keskmine vanus on minu omast kõrgem,
aga seal olen seda asja jaganud.
Kirikulaulud ja nende sõnad on tekkinud palves.
Püha Vaim on seal kaasa aidanud.
Samuti on nende taga palju Piibli peatükke.
Jumal on juhtinud nende teket.
Jumalal on selles asjas eriline loovus
nii nagu näeme äärmusliku juhtumina ka Iiobi puhul,
kus meid juhitakse kummalistesse elutingimustesse,
rasketesse olukordadesse ja kannatustesse.
Sel juhul saame olla tõlgendajateks neist olukordadest,
kui leiame neis kannatustes armu, valguse ja nõu.
Kirikulaulud on tekkinud justkui 30. aastase sõja ajal.
Need on tekkinud tavatult suures kitsikuses.
Tanapäeval on täpselt sama lugu.
Sa oled kõnelenud meestele, erivanuses inimestele ja peredele.
Kuidas su oma elukogemused
nendes tervenemistes, mille oled läbi teinud,
aitavad sul neid loenguid, kõnesid ja jutlusi ette valmistada?
Asja võti on see, et ma ise olen need asjad läbi teinud.
Psühhoteraapias neid asju läbi tehes aitab psühhoteraapia küll.
Võiks öelda,
et tagantjärgi võin olla tänulik nende raskete eluolukordade eest.
Nendes olin sunnitud otsima ka Psalmide salme.
Näiteks ütleb või isegi käsib Psalm 27
ühes raskes olukorras: "Otsige minu palet!"
Selles on valmis repliik: "Ma otsin Su palet."
Sel juhul peitub abi selles,
et me saame seda kitsikust, vajadust ja igatsust jagada.
Parimal juhul viib see selleni,
et inimene saab isiklikult tutvuda Jeesusega.
Mõned leiavad Jeesuse püha õhtusööma lauas.
Seal öeldakse: "Te olete vastu võtnud Jeesuse Kristuse."
Sa oled näinud, kust see abi tuleb. See abi tuleb ülevalt.
Nii ütleb üks Psalm.
See tuleb tõesti ülevalt. Ja ülevalt tuleb ka tarkus.
Seda kirjutab Jaakobuse kiri.
Me võime seda paluda.
Me saame seda paluda ja selles olla.
Minu meelest on see parim.
Meil on nüüd veel 2. minutit jäänud.
Palun sul öelda vaatajatele,
mida Jumala Vaim su südamele annab.
Tänan!
Valmistasin selle kõne ette kahe vaimuliku teksti alusel.
Üks neist on 23. Psalmi viimane salm ja teine kirikulaul 318.
Viimane ütleb:
"Kui väsin või saan haavata, saan puhata Su kaitse all.
Su hea pale julgustab mind."
Mul on hea meel sulle öelda, et ka 23. Psalmi lõpus on tõotus,
mida keskkonna psühholoogiat õppinuna mõistan eriliselt hästi,
et Jumal ümbritseb meid heaga ja halastusega.
Tahan ka sulle, hea vaataja, kinnitada, et see puudutab ka sind.
Nii kirikulaulu, kui ka Psalmide tõotused.
Jumal on hea ja Ta soovib ka sulle head.
Võta kätte kirikulauluraamat ja Piibel. Just Uus Testament ja Psalmid.
Seal on need julgustused, nii et kasuta neid omaenese heaks!
Elu saab olema helgem ja äkki leiad ka Jeesuse.
Nii see on.
Aitäh Arto Mikkola, et olid siin saates neist asjadest rääkimas.
Me jagasime seda, mida saime Pühalt Vaimult
ja me usume, et see oligi selle eesmärk.
Tänan sind!
Su elu on veel pooleli. Sul on veel palju aastaid ees.
Võid jagada Piiblist lohutuse ja tröösti sõna veel paljudele.
Aitäh! Soovin, et saaksingi seda teha.
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7 euri)
või teha pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa