ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on praost Heikki Hilvo.
Tere tulemast! - Tänan!
Sa oled ka varem selle saate külaline olnud.
Seetõttu võib vaataja juba mäletada midagi su eraelust ja tööelust.
Aga kordamise mõttes uurime lühidalt,
kus sa sündisid ja kus sa koolis käisid?
Ja kuidas su elu algas?
Õppisin 70'ndatel pastoriks.
Aga ma sündisin Kuusamos
ja noorusajal elasin Kärkkäläs Lahti lähedal.
Ma sain usklikuks 60'ndatel.
Lahti ümbruses oli tollal väga võimas rahva ärkamine.
Palju noori sai usklikeks.
Me viisime salaja Piibleid Nõukogude Liitu.
Samuti käisime tantsupidudel tunnistamas ja laulmas.
Seejärel aga läksin teoloogia teaduskonda
kirikuõpetajaks õppima.
Olles teel usklikuks saamise poole,
siis kas mäletad, mismoodi sulle Jumalariik avanes?
Kuna olin käinud pühapäevakoolis, siis mingid teadmised olid mul olemas,
kuigi me kodu polnud eriti usklik kodu.
Kuid meil käis üks koguduse noor, kellega käisime koguduses
ja tänu millele tekkis südamesse mingi ärkamise säde.
Ja ka see, et sain endale oma Piibli.
Tol ajal rõhutati väga: "Lugege Piiblit! Õppige seda!
Sest võib tulla aeg, kui see meilt käest võetakse."
Seepärast on hea, kui me tunneme Piiblit.
See tungis me alateadvusse, et Piibel on me peamine raamat.
See toimus ühe tolleaegse ärkamise ajal? - Just.
See ärkamisliikumine rõhutas väga just Piiblit
ja see liikumine tegutseb praegugi.
Küsiksin veel, et kuna sa õppisid kirikuõpetajaks,
siis kas see oli sulle loomupärane,
et said usklikuks ja läksid siis teoloogiat õppima?
Algul tahtsin tegelikult üldse näitlejaks õppida.
Mulle meeldis väga näitlemine
ja 60'ndatel näitlesin tihti gümnaasiumi ajal.
Aga mingil põhjusel tõusis teoloogia hästi tugevalt mu südamesse.
Tahtsin sellest osa saada, seda kuulutada ja õpetada.
Tahtsin jagada kogudustes Jumala Sõnal põhinevat õpetust.
Milline oli luteri kirik siis, kui sina pastoriks said?
Kui vaadata seda kirikuõpetaja ja vaimulikust vaatevinklitest.
Uurime, milline on see tänapäeval ja mis vahe neil on?
Milline oli see tol ajal?
60'ndate ärkamise ajal olin harjunud,
et pastorid õpetavad kirikus Piibli järgi.
Just need pastorid nendes kirikutes, kus ma käisin kuulamas.
Mu enda jaoks oli selge,
et kui ma sõjaväest lahti saan ja pastoriks hakkan,
siis hakkan koguduses Piiblit õpetama.
Ja ka Jeesust.
Mu jaoks oli enam kui selge,
et pean saama kirikutes ja kogudustes jutlustada vabalt usuletulekust,
hukatusest, meeleparandusest ja ärkamisest.
Organiseerisin ka palvegruppe palvetamaks inimeste eest.
Oma tegevustes me näitasime,
et usk Jeesusesse oli kõige esmasene asi me jaoks.
Kõik see, mida sa Piibli kohta õppisid ja omaks võtsid,
oli iseenesest selge, et see kõik tuli Jumalalt
ja sellest rääkida oli väga tähtis.
Sest koguduse ja kiriku -
just kristliku kiriku ülesanne on kuulutada Jumal Sõna.
Üks põhjus, miks ma õppisin teoloogiat kiirkorras -
õpe kestis 3,5 aastat,
oli see, et ma ei tahtnud õppida liberaalset teoloogiat rohkem, kui vaja.
Tajusin juba tookord, et liberalism hakkab vaikselt maad võtma.
Meile õpetati sellist teoloogiat, mis ei põhinenud Piiblil,
mispeale ütlesin: "Seda ma ei õpi!
Õpin vaid Piiblit ja tahan selle alusel saada pastoriks.
Võrreldes tänasega oli tolleaegne liberalism tühine.
- Tänasega võrreldes oli see lapsemäng.
Täna toimuvad just Lääne kirikutes sellised asjad, et õudne hakkab.
Sul on esimestest pastori aastatest kindlasti ka häid mälestusi.
Seda eriti just Lapimaalt. Olin Ida-Lapimaal mitu aastat tööl.
Mu naine oli ühes kohas diakoonias ja me käisime palju vanurite juures.
Korraldasime pühi õhtusöömaaegu, lugesime lauluraamatust, palvetasime.
Meie peetud diakooniaringid ei olnud ainult õmblusseltsid,
kuigi naised ikka kudusid ka,
aga meil oli seal ka piibliõpetus.
Siis austati Jumala Sõna ja seda, kui pastor saabus.
See oli teatud moel püha asi.
See oli loomulik, et pastor luges Piiblit
ja kuulutas Jumala Sõna.
Aga Lapi väikekülades tuli vahel ette ka teatud vahejuhtumeid.
Mäletan üht diakooniaringi,
kus mehed ütlesid, et rõõm ilma viinata on teesklus.
Ütlesin siis, et rõõm ilma Jeesuseta on teesklus.
Nii jõudsime hoobilt asja tuumani,
et liikuda viina juurest otse Jeesuse juurde.
Nii et, Jumala Sõna kõnetas otse nende argipäeva.
Seda ma nautisingi.
Piibel, Jumala Sõna
on juba algusest peale olnud su jaoks ülesehitav.
Ma olen loomult evangelist.
Ma naudin evangeeliumi kuulutamist rohkem, kui midagi muud.
Olen märganud,
et kui hakkad Jumala Sõna liiga palju "lõõritama",
siis see ei jõua kohale.
Sest selles on õnnistav vägi, kui see tuleb tõena.
See oli justkui Jumala juhtimine,
et ma omal ajal näitlesin ja esinesin palju.
Sellest oli väga palju kasu.
Evangeeliumi võib esitada ka tugevamate sõnade abil.
Samuti eriliste sõnade abil, kui muidu tavaliselt.
Kui on teada, kellest räägitakse ja mis on asja tuum.
Liigume nüüd tasapisi tänasesse päeva.
Sa olid hästi pikka aega Soome Misjoniseltsis tööl .
- 30 aastat.
30 aastat, millest 15 või isegi 20 aastat olid Taiwanil.
Pool ajast olin misjonitööl Taiwanil.
Ülejäänud aja välismaa osakonnas Helsingis,
kus minu vastutada oli töö Lähis-Idas, Kaug-Idas, Eestis ja Venemaal.
Ja loomulikult hiinakeelsetes piirkondades.
Ütlesid enne saadet,
et said ses võtmes õigel ajal pensionile,
et sa ei pidanud nägema seda liberalismi
ja kõike sellega kaasnevat.
Liberalism hiilib salakavalalt kirikutesse,
kiriku organisatsioonidesse ja ka misjoniseltsi.
Mõni aasta tagasi saadeti üks homopaar Kambodžasse.
See muidugi ehmatas korralikult.
Kui selles suunas minnakse,
siis kas misjoniseltside suund ongi sama?
Õnneks ei lähe kõik sellega kaasa,
aga sellega seoses on teatud kartus küll.
Kui välisministeerium abistab nn. vabade suundade abistamistöö,
siis seda ju kontrollitakse
ja peale misjonitöö tuleb teha ka palju muud teha.
Kui tehakse arendamistööd, siis seal antakse ainult arenguabi.
Misjonitööd selles mõistes nagu aastakümneid tagasi
enam ei tehta.
Tuleme tagasi tänapäeva
või praegusesse ajastusse, kus hetkel oleme.
Millised muutused on toimunud nende 35. aasta jooksul,
mil sa oled olnud kirikuõpetaja?
Mida tahaksid nendest muutustest välja tuua?
Suurim muutus on nende muutuste vaikne hiilimine
kirikutesse ja kogudustesse.
Räägin nn. konnaefektist.
Konn läks vette ega märganud, kuidas vesi soojenes,
kuniks läks lõpuks täitsa keema ja oli juba hilja välja hüpata.
See on toimunud väga salakavalalt.
Kasutaksin isegi väljendit "kuratlikult kavalalt".
Täpselt ei teata, mis jõud selle taga on,
mis on nihutanud ka vaimulikke organisatsioone.
Olen selle pärast mures.
Jumala Sõna pole enam see kõige tähtsaim.
Kõrvale on toodud humanism
ja teised inimese meele järgi olevad õpetused.
Võib-olla on üheks motiiviks olnud vajadus raha järele.
Raha paneb rattad käima.
Luteri kiriku puhul otsustab rahaasjade ja maksuõiguse üle parlament.
Aga vabade suundade puhul
põhinevad rahaasjad vabatahtlikel annetustel.
Seal võib kõne alla tulla tõsiasi,
et räägitakse seda, mida kõrvadele meeldib kuulda.
Nüüd peaks küsima, kas kirik muretseb inimeste pärast
või muretseb ta inimeste maksuraha pärast?
- See on muide hea küsimus.
Kui muretseme inimeste hingede pärast,
siis me ei muretse selle pärast, kas meil jätkub maksuraha,
sest Jumal kannab hoolt selle kõige eest.
Kui vaadata kirikuid,
mis on ehitatud viimase 30-40. aasta jooksul,
siis need on täitsa uhked ehitised ja ehitatud eesmärgipäraselt.
Nende ehitamiseks ja välise ilu jaoks on kulutatud ka palju maksuraha.
Kirikud on maamärgid. - Just.
"Kohtume selle ja tolle kiriku ukse ees! Lähme selle ja tolle kiriku platsile!"
Turistid teavad, kuhu minna, aga kirik peaks olema taevamärk.
Kui kirik pole enam taevamärk
vaid piirdub ainuüksi
geograafiliseks maamärgiks olemisega,
siis see kaotab oma tegeliku tähenduse.
Ja siis tekkib sama seis, nagu ühes tavalises firmas,
kus on teatud hierarhia,
palgad, palgatasemed, ületunnitööd, vanuse lisatasud jne.,
siis sellest on saanud institutsioon.
Minust on saanud vana mässuline.
Noorena olin palju rahulikum.
Kui inimesed kuulavad mu tänaseid jutlusi
ja mu 50. aasta taguseid kõnesid, kui ma alles õppisin pastoriks,
siis nende vahe on tohutu.
Mulle oli juba siis selge, et õpetan vaid Piibli järgi.
Nüüd aga on mu ellu tulnud teatud mässumeelsust.
Toome näiteks katedraali-kesksuse. Kirikud on ehitiste-kesksed.
Algkoguduses seda polnud.
Jeesus ütles: "Teie olete Jumala templid!"
Need templid liikusid osavalt külast külla ja majast majja.
Need templid tõid kaasa Jumala au. Inimesed tervenesid, said päästetud.
Inimesed leidsid elava Jumala, sest Tema Tempel liikus seal.
Aga nüüd oleme me ehitanud uhkeid ehitisi,
millede ülalpidamine on praegu hirmkallis.
Johannese evangeeliumi 14. peatükis räägib Jeesus Püha Vaimu tulekust
ja sellest, mida Ta teeb.
"Ta õpetab teile kõike. Absoluutselt kõike."
Teisisõnu tõstab Ta Püha vaimu rolli väga väeliselt esile.
Millised on luteri kiriku suhted Püha Vaimuga?
Kas ma julgengi selles saates öelda, kuidas ma seda näen?
Olen mures sellepärast,
kas ja kui palju üldse on kirikutes Püha Vaimu?
Või on Ta aetud välja ärkamisliikumistesse?
Tänu Jumalale, et neid veel on.
Või on Püha Vaim aetud
kirikuvälistesse karismaatilistesse ühendustesse?
Tänu Jumalale nendegi eest!
Minu viimaste aastate kogemuste järgi
käib Soomes väga tugev vaimulik tegevus.
Aga kas see väljendub enam me ametlike kirikute kaudu?
Seda peakski küsima.
Püha Vaim kurvastab sellise asja pärast.
Püha Vaim on delikaatne.
Ta ei tule sinna, kus Ta pole teretulnud.
Ta on nagu tundlik tuvi, kes lendab, maandub, lendab.
Nagu ma ütlesin,
on Soomes vaimulikku liikumist veel väga palju,
nii et ma pole täitsa lootusetu Soome olukorra suhtes.
Küll aga olen lootusetu mõne kirikuorganisatsiooni suhtes.
Samas, Jeesus ei jäta oma kirikut, abilisi ega usklikke,
kes elavad Püha Vaimu täiuses ja juhtimises.
Peale pensionile jäämist tegutsed sa aktiivselt mitmes asjas.
Sa tegutsed karismaatilises liikumises New Wine
ja teistes sarnastes liikumistes.
Mida need on Soome kristlikule põllule toonud?
Enne pensionile jäämist osalesin ma palju vaimu-uuendustes.
Olin New Wine koduvõrgustikes.
Olin väga karismaatilistes ringkondades.
Sain sealt lisajõudu, vaimulikkust
ja õpetust selle kohta, kes on Püha Vaim.
Näen, et mida vanem ma olen, seda radikaalsem ma olen.
Ma naudin seda, et võin olla vaba ka üsna karmides asjades.
Tahan kogu aeg edasi minna ja kasvada vaimulikult.
Olen uuskarismaatilisuses leidnud palju seda,
mis on mind õnnistanud.
Just väikestest karismaatilistest liikumistest.
Need tugevdavad mind edaspidigi.
Sul on aina suurem mure päästmata hingede pärast.
Mul on mure selle pärast,
et Kristuse kirik, kus Kristusel peaks olema pearoll,
justkui hägustub.
See samastub liiga palju ühiskonnaga ja pole enam see kirik,
mis tõmbaks inimesi päästele ja kogu Jumala rikkuse juurde.
Kas võiks öelda, et Soomes ja laiemalt kogu Euroopas
on vaimulikult hädaolukord?
Praegusel hetkel on see hädahüüe. See on hädaolukord, mis kisendab.
Küsimus vaid on, kas kuuleme ja näeme seda?
Euroopas möllavad sellised jõud, mis vajavad vastujõudusid.
Ehk siis Kristust.
Kuna Jeesus on volitanud kogudust minema edasi
ja me usklikud olemegi see kogudus,
kellele need volitused on antud üleskutsena: "Minge ja tehke!",
siis me ei saa laskuda põlvili ja öelda: "Jumal, tee asjad korda!"
Jumal ütleb: "Teie tehke!"
Martti, Heikki ja kes siin veel on - Jumal ütleb meile:
"Tehke need asjad korda, mis Jumal on teie vastutada andnud
ja mille jaoks teile väe andnud."
See on misjonikäsk,
mille Jeesus andis enne oma taevasse minekut.
Sest igaüks, kes on lahkumas, räägib alati vaid kõige olulisemaid asju
Testament - "Minu viimased sõnad teile.
Kõige tähtsam, mida tahan teile jätta."
Jeesus ütles kogu Uues Testamendis, mille Jumal meile jättis:
"Need, kes usuvad minusse, teevad sama suuri asju, kui minagi
ja suuremaidki veel."
Viimastel aastatel on mul tekkinud küsimus:
kus on see kogudus, kes teeb Jeesuse tegusid?
Kus on need usklikud,
kes võtavad tõsiselt seda, mida Piibel ütleb?
Peaks vähem raha ja muud sellist koguma
ning kogu koguduse tegevus tuleks suunata väljapoole.
Sinna, kus ei kuulutata veel Jumala Sõna.
Jah. Välja. Inimeste sekka.
Tänavale. Sinna, kus võib ka poliitikat mõjutada.
Meil on aprillis tulemas parlamendi valimised.
Need toimuvad meil iga 4. aasta tagant.
Usklikel tasuks pürgida sellistele kohtadele,
kus nad saavad mõjutada ühiskonna muutusi.
Üks ala, kus viimastel aastatel on toimunud plahvatuslik infovool,
on sotsiaalmeedia.
Oled seal viimastel aastatel väga aktiivselt osalenud.
See on üks koht, kus saab mõjutada.
Kuidas sa oled sellel alal tegutsenud?
Ma jutlustan seal.
Facebooki, Twitteri ja teiste kanalite kaudu
saan endale rohkem kuulajaid, kui kuskil koguduses külas olles.
Kui kõnelen kirikus, siis seal kuulab mind 20-50 inimest.
Parimal juhul võib olla isegi 100.
Kui aga panen 1-2. minutilise kõne Facebooki,
siis seal võib olla 1000 külastajat.
Sotsiaalmeedias on vaatajas- ja kuulajaskond väga suur.
Lisaks võin panna üles endale tähtsaid asju.
See tähendab seda,
et see on kõige rohkem 2-3 lausega tekst,
mis on kui "püstolist lastud".
Inimene loeb selle minutiga läbi.
See jääb inimese meeltesse mõlkuma ja ta hakkab selle peale mõtlema.
Mulle meeldib väga seal olla.
Sul on seal vist üle 3000 vaataja-kuulaja.
- Täpsemalt 3500.
Kas oskad ka öelda, kui paljud neist pole usklikud?
Ei oska.
Usun, et valdavalt küll usklikud
ja mu esmaseks sihtpunktiks ongi tuua usklikeni sõnum,
mis muudab arusaama sellest, milline on usuelu.
Teisisõnu - mõte on see,
et usklike südamed peaksid saama usklikeks,
et see hakkas lahti sulatama väljaspool olijaid.
"Usklike südamed peaksid saama usklikeks" -
see on väga hea lause!
Minu ühele Facebooki postitusele tuleb 100. pöialt ehk meeldimist.
See tähendab, et 100 inimest on leidnud selles sõnumis midagi,
mida tasuks tõsiselt võtta.
Ma ei saaks kuskil kirikus 100. pöialt. See oleks tühipaljas unistus.
Kui palju aega sa kulutad taolise suhtlemise peale?
Mu naise arvates liiga palju.
Pean tunnistama, et kulutan seal väga palju aega.
Ma keskendun nendele asjadele. Ma loen teiste postitusi.
Aga samas annan edasi sõnumeid,
mida ma soomekeelsest maailmast ei leia.
Pean sind tänama, et TV7 kaudu on tulnud palju häid raamatuid.
Trükkige neid rohkem!
Tõlkige häid ingliskeelseid raamatuid soome keelde,
sest me vajame siia maale head vaimulikku kirjandust.
Tänapäeva inimesed ei taha enam lugeda raamatuid.
See on see probleem.
Inimesed armastavad teha kõike kiiruga ja ülepeakaela.
Facebooki kaudu sa saad kuulata pooletunnist piiblitundi
ja 15. minuti pikkust otsekõnet.
Need on väga kõrgetasemelised ja väga karismaatilised kõned.
Meil on veel 5. minutit aega.
Küsiksin veel, et kui sama trend, millest oleme täna rääkinud
ja seda eriti ka Soome luteri kiriku osas,
kui see jätkub, siis mis ootab ees 10. või 20. aasta pärast?
Praegusel hetkel on selge trend.
Pealinna piirkonnas kuulub kirikusse umbes 50% inimestest.
Maapiirkondades on see protsent oluliselt kõrgem.
Siinkohal aga peaks küsima, kui paljud tegelikult kirikus käivad?
See protsent tuleks väga täpselt välja arvutada.
See pole enam 50% või maal 70%.
Midagi on juhtumas.
Kuid otse välja öeldes ma isegi ei muretse selle pärast,
kuidas läheb kirikul kui organisatsioonil või ehitisel.
Vaid ma muretsen selle pärast, kuidas on lood usuga sel maal?
Kas siin leidub elavat usku Jeesusesse?
Kas leidub neid rühmi, kes palvetavad ja kes hüüavad Jumala poole?
Kas nad loevad Piiblit ja tahavad, et inimesed saaksid päästetud?
Et inimesed terveneksid
ja Püha Vaim pääseks tegutsema nende kaudu.
Selle pärast olen ma mures.
Kas peaksime pöörduma tagasi algkoguduse mõtte juurde?
On räägitud Gooti kogudusest jne.
Ausalt öeldes peaksime me minema mööda Lutherist,
kirikuisadest ja Nikaia kirikukogust
pöördudes apostlite tegude ja evangeeliumite poole.
Ehk siis - Piiblisse ja algkogudusse.
Tegemaks neid tegusid,
mida tegid Jeesus, apostlid ja algkogudus.
Kuidas käivitada sellist muutust?
Kas selle võtmeks on palve?
Mitte ainult palve, kuigi sellest saab muidugi kõik alguse.
Aga kui paljud palvetajad kuulevad Jumala häält,
mis ütleb palvetajatele: "Uks on seal - mine välja!
Seal on kogudus - mine sinna! Kuuluta!"
Me vajame ühendust ülespoole. Jumal on meile andnud väe.
Ja me vajame ühendust ka kõrvale,
et jagada seda, mida Püha Vaim meile annab.
Niisiis, peab minema oma kambrisse, palvetama ja kuulama juhiseid,
et siis nende järgi ka tegutseda.
Siin on see oht, et me jäämegi sinna kambrisse.
Me võime seal öelda: "Jumal, tee see asi ise korda!
Jumal, tee seda, teist ja kolmandat! Jumal, mine sinna!"
Jumal aga ütleb meile: "Mine sina!
Ma volitan sind minema ja annan sulle väe."
See on nii ja naa.
Juhised on saadaval Jumala Sõnas ja ka Apostlite tegude raamatus.
Mida nad tegid?
- Nad läksid.
Jeesus saatis neid, öeldes: "Minge!
Tervendage haigeid, äratage surnud üles,
ajage seestunud vaimud välja, puhastage pidalitõbised!"
Mida neist on viimasel ajal tehtud?
Pidalitõbiseid meil ei ole, aga meil on raskelt haigeid.
Meie ülesanne on kuulutada neile evangeeliumi,
mis tervendab.
Kas me vajaksime Soome selliseid vaimulikke juhte,
kes võiksid avada need sõlmed, et see asi võtaks tuld?
Oleks vaja karismaatilisi inimesi, et juhtuksid Jumala imed,
mille kaudu nähtakse, et Jumal on tõeline.
Meil on eestpalvesaated, milledele tuleb palju tagasisidet.
Aga siiski tundub, et kõik see läheb kuhugi musta auku;
et põllu peale ei jõuagi midagi.
Tänu Jumalale, et meil on tuliseid kuulutajaid.
Aga tahaksin selle saate kaudu öelda vaatajatele:
ärge jätke neid üksi!
Meil on palju häid õpetajaid ja häid kuulutajaid,
aga nad võivad olla täitsa masenduses ja väsinud.
Ja nad on ka hingevaenlase rünnakute sihtmärgiks.
Nad vajavad koguduste ja inimeste tuge.
Palveta nende eest ja helista neile, küsides: "Hei, kuidas läheb?
Jumal ütles mulle, et vajad hetkel vaimulikku tuge."
Kuulutajad vajavad koguduste ja usklike palvetuge.
Ja ka lihtsalt nende kõrval olemist.
Just see kõrval olemine on mu meelest ülimalt tähtis.
Selle all võib mõelda igasugust suhtlust, majanduslikku abi.
Samuti uute ideede välja toomist.
Iga kuulutaja vajab oma kõrvale ühte usuvenda- või õde,
kellega võib täitsa avameelselt rääkida kõike, mis südamel.
Sest probleemid võivad olla ükskõik, missugused.
Aga neist peaks saama rääkida.
Nüüd aga võiksid öelda vaatajatele,
mida Jumala Vaim just praegu su südamele annab.
Piiblis on üks tore kirjakoht - Efeslastele 2:10, mis ütleb:
"Sest me oleme Tema teos,
Kristuses Jeesuses loodud heade tegude tegemiseks,
nii nagu Jumal on juba enne meile seadnud, et me teeksime seda."
"Tema teos".
Kreeka keeles kasutatakse selleks sõna "" ehk "poiema".
Kes on keeli õppinud, see saab aru, et inglise keeles on see "poem"
ehk siis "luuletus".
Me oleme Jumala "luuletus".
Inglisekeelne Piibel ütleb, et me oleme Jumala meistriteos.
Iga kristlane on Jumala loodud luuletus ja lüürika.
Sest Jumal tahab kõnetada seda maailma
ja Ta saab kuulutada uskliku inimese läbi
Püha Vaimu võitud õpetust ja Sõna, mille läbi Jumal saab teha oma tööd.
Selliseid lüürikuid - Jumala teoseid, Jumala inimesi
ja imeinimesi ses võtmes, kes on täis Püha Vaimu imesid -
selliseid me tänapäeval vajamegi.
Kui Püha Vaim teeb meid erksaks,
siis see tõstab meis ka esile Jumala tahte kohase õpetuse,
mis äratab inimesed üles.
Ära siis imesta,
kui su vari hakkab tervendama nagu Peetruse vari seda tegi,
või kui keegi võtab su varrukast kinni või haarab seelikusabast,
soovides sedakaudu tõmmata enesele õnnistusi.
Need on loomulikud reaktsioonid sellele, kui Püha Vaim mõjutab.
Sest sina oled Jumala imeteos.
Teos, mille läbi Jumal teeb imesid.
Ole õnnistatud!
Aitäh Heikki, selle poole tunni eest, kus saime arutada neid asju.
Neid asju jaguks tegelikult veel mitmeks tunniks.
Minu meelest on kõige tähtsam, et tekiks see ühendus.
Kui see ühendus toimib,
siis oleme sellel allikal, kust tuleb see vesi,
millest Jeesus rääkis seal kaevu ääres.
Aitäh Heikki ja õnnistatud hetki sotsiaalmeedias!
Aga ka kõikjal maailmas, kus sa rääkimas käid.
Aitäh ja õnnistusi sulle ning TV7'le! - Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7 euri)
või teha ka pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa