ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Aki Ruotsala.
Tere tulemast! - Tänan!
Sa oled küll noor mees,
aga su elus on juba palju asju juhtunud.
Aga samas on noorus kõigele vaatamata ainukordne.
Millises peres sa sündisid ja milliseid väärtusi su pere jälgis?
Nagu sinul, on ka minul Lõuna-Pohjanmaa taust.
Ma tulen Alahärmäst.
Ma sündisin Alahärmäs taluperes.
Minu vanem vend jätkab tänapäevalgi talutööd.
Ma sündisin pere 6. lapsena.
Meil on peres 5 poissi ja 2 tüdrukut. Ma olen vanuselt eelviimane.
Ja vendadest noorim.
Meil on kristlik pere.
Meie vanemad ning õed ja vennad kuulusid Härmä nelipühi kirikusse.
Meil on usklik pere ja me käisime kirikus.
Lisaks olid lastelaagrid, noorteõhtud jne.
Neil oli väga oluline roll me elus.
Lisaks muidugi veel talutööd.
Olid külvamised, niitmised, kündmised ja masinapargi hooldamised.
Kogu pere aitas neid töid teha.
Selline oli mu lapsepõlv.
Noore poisina avastasid,
et põllunduses pole kõigile vendadele kohta,
mistõttu läksid hoopis õppima.
Selles mõttes on sul tõesti õigus, et Pohjanmaal on selline traditsioon,
et vanim vend saab alati kõik.
Teised õed-vennad peavad seejärel ise midagi välja mõtlema.
Ma ise õppisin 4-aastaselt lugema ja kirjutama.
Mind huvitasid raamatud rohkem, kui teisi õdesid-vendi.
Olin tollal me peres ainuke üliõpilane,
suundudes kooliteele ja omandades erinevaid aineid.
Ja kuna meil oli vaid 4 traktorit, aga 5 poissi,
siis keegi pidigi ju ilma jääma,
mistõttu ma suundusingi teiste toimingute juurde.
Sa astusid Vaasa Ülikooli,
mis on vist üsna heal tasemel ülikool?
On küll. Mulle see meeldib.
Vahepeal olin sõjaväes ja siis gümnaasiumis tööl.
Siis aga läksin Vaasa Ülikooli haldusteadusi õppima.
Mind huvitas nende teaduste juures juhtimine, kui fenomen.
Kogu see tervik.
See uuris kogu ühiskonda, inimesi, See pakkus huvi.
See mind ei seganud, et ülikool oli kodule nii lähedal.
Sa käisid ka reservohvitseride kursustel.
Olin suviti lipnik.
Ka see on seotud juhtimisega.
Ma vaatasin su CV'd ja nägin,
et su elus läbivaks jooneks on nö loomupärane juhtimine.
Kas nõustud sellega?
Ma nõustun sellega,
et juhtimine fenomenina on mind pikalt huvitanud.
See algas sellest, et olin noorena aktiivne patrullija.
Juhtisin juba noorena oma rühma. Ma huvitusin sellest fenomenist.
See on mind kandnud siiani.
Ma ei juhtinud ülalt alla,
vaid olin selles organisatsioonis samasugune lüli nagu teisedki.
Oled peagi lõpetamas oma kaubandusteaduste magistrit
ja sinu põhiala on seotud juhtimisega.
Jah. Juhtimine ja organiseerimine.
Üks aine oli veel spetsialistina organisatsiooni juhtimine
Sest tänapäeva töökeskkond muutub pidevalt
ja juht peab sageli juhtima endast targemaid inimesi,
milleks on vaja omada isiklikku vaatenurka.
Sinu senised töökohad
on olnud ka seotud spetsiaalse juhtimisega.
Sa oled olnud
kohalike omavalitsuste juhtimise arengute juures.
Mida sa täpsemalt oled teinud?
Õpingute ajal töötasin parlamendis ja ministeeriumis.
Kui diplomi kätte sain, oli mulle selge,
et tahan spetsialiseeruda kohalikele omavalitsustele.
Hakkasin lõpuks Siikaiste valla sekretäriks.
See oli omal ajal suur hüpe -
Siseministeeriumi 3. korruselt, kus avanes ilus vaade pargile,
vallamajja, mille aknast võis näha naabri nägu.
See on Soome reaalsus.
Selles reaalsuses Soome vallad elavadki.
Kohaliku võimu puhul huvitab mind see,
et oleksin tavainimeste keskel.
Ma teen nendega tihedat koostööd.
Vallasekretäri ülesanne on hoida korras valitsemine, personal
ja mingil määral majanduslikud asjad.
Edasi siirdusin Merikarvia valda, kus olin haldusjuht.
Hoolitsesin sidusrühmade eest.
Nagu äritegevuse ja töötajaskonna eest.
Vähesel määral ka turunduse ja avalike suhete eest.
Sa oled pärit suurest taluperest.
Sa nägid loomalauta, lambatallesid ja muid loomi.
Sa mõistad maaelu juba lapsest peale.
Seetõttu on sulle loomulik samastuda tavalise inimese argieluga.
Ma ise arvan sedasama.
Mul on täiesti olemas Fiskarsi 4-haruline hark,
nii et, olen teinud nii talutöid kui ka tegutsenud sigalas.
See on kindlasti mu tugevus,
et suudan inimestega kohtudes samastuda nende olukorraga.
Tulevikus peame tahes tahtmata olema erinevates olukordades.
Soomes saab olema aina rohkem erinevaid inimesi.
Me peaksime suutma samastuda nii pealinna piirkonna inimestega,
kui ka maapiirkonnas töötavate inimestega.
Siis tekib kogu ühiskonnast parem arusaam.
Enne kohalikus omavalitsuses tööle asumist
olid sa mingi aeg ka poliitikas.
Räägi sellest.
Sa olid isegi Siseministeeriumis.
2008. a. kohalike valimiste ajal
palus üks meie koguduse vanem inimene
mul neil kandideerida.
Mõtlesin veidi ja kandideerisingi.
Esimesel korral sain Kauhava linna volikokku.
Sain seal ühe volikogu fraktsiooni esimeheks.
Noore mehena sain maitsta otsustamist
kohalikul tasandil.
Olin seal paar ametiaega.
Sedakaudu tutvusin ka partei kui organisatsiooniga.
Noorena huvitas mind noorteorganisatsioon.
Hiljem sain selle organisatsiooni esimeheks.
2011. a. valimiste järel
palus me partei aseesimees mind parlamenti tööle appi.
Olin paar aastat parlamendis selle partei juhatuses.
Õppisin, kuidas toimub seaduste tegemine
ja kuidas tegeletakse riigieelarve küsimustega.
Hiljem kutsus tollane siseminister Päivi Räsänen mind
Siseministeeriumisse
planeerimistega seotud töödele.
Nägin valitsust selle nurga pealt, töötades seal umbes aasta.
Siis aga lõin pere ja me läksime tagasi oma maakonda.
See oli üsna suur muutus.
Sa läksid põllumajandusühistust ministeeriumisse.
Sa puutusid kokku ministriga ja parlamenditööga.
Sa olid nö tähtsate riigiasjade juures.
Millist mõju taoline keskkond sulle kui noorele mehele avaldas?
Meil peres räägiti ühiskonna teemadel väga avameelselt.
Isa oli pikka aega vallas tähtsal ametikohal.
Mul on kogu aeg olnud huvi ühiskonna asjade vastu.
Ma nägin, kuidas riik on üles ehitatud.
Need asjad olid mulle paberil tuttavad ja ma austasin neid seda kaudu.
Töö parlamendis oli mulle nagu tavaline argipäevane töö.
Eks ma vahel kogesin ka selliseid "aulisi hetki",
kui näiteks telekast tuttavaid poliitikuid nägin,
kellega ma koos töötasin.
Kuid otsuste langetamised olid minu jaoks
tavapärane meeskonnatöö.
Mulle meenub,
kui alustasin parlamendis 1. mail 2011. a.
Kristlikud Demokraadid osalesid valitsuse läbirääkimistel.
Meil oli väike parteiorganisatsioon, kus olid ka abilised
ja selle keskel omasin siis mina kui noor abistaja
teatud kogemust valdade ja halduse alal.
Nii sain ma kohalike omavalitsuste ja halduse töörühma nõunikuks.
See oli minu jaoks kõva kool.
Nägin valitsuse poliitikat ja ka parlamendi tööd.
Nägin, mis tasemel, mis abinõudega
ja milliste inimestega seal tegutsetakse.
Mul pole kunagi olnud sellist mõtet,
et poliitika on justkui mingi lahinguväli.
Erinevatest keskkondadest inimesed saavad kokku.
Erinevate ilmavaadetega inimesed üle kogu Soome saavad kokku.
Peame leidma nende seas mingi ühise keele
teenimaks sellega kogu me riiki ja rahvast.
Sa oled kuulaja juht.
Sa kuulad erinevaid asju
ja vaatad, kust leida seda Saalomoni nõu.
Eks vahel tule olla ka kuulaja,
kuid olen ikka öelnud, et juht peaks järgimaa KKK reeglit.
Ta peab olema kuulav ja vahel ka käskiv.
Milline võiks olla see kolmas K?
See kolmas K võiks olla seotud juhtimisega.
Ehk see leidub kuskilt.
Juht peab täitma erirolle,
kuhu alla käib ka oma alluvate ja võrdsete partnerite ära kuulamine.
Võiks öelda,
et inimesele on põhjusega antud 2 kõrva ja 1 suu.
Kui olid kohalikus omavalitsuses Merikarvial,
siis kogesid, et oleks aeg saada mingeid kogemusi ka erasektoris.
Sellest sai alguse protsess, millest me võiksimegi rääkida.
Sest osa Soome publikust ja paljud meie kanali vaatajad
teavad sind selles asjas.
Kuidas sa said südamesse sellele kohale kandideerida?
Ma elasin Siikases, Satakunta maakonnas.
Kolisime sinna koos perega.
Hakkasime elama Poris.
Sõitsin Porist Merikarviasse tööle tund aega.
Kui mul täitus omavalitsuse töös 5. aastat,
siis mõtlesin, et oleks tore kogeda, kuidas tunduks töö erasektoris.
Kus saaksin teha tööd brändi ja avalike suhete alal
ja ka muid juhtimisega seotud töid.
Hakkasin selle peale rohkem mõtlema.
Kevadel võeti minuga ühendust PORI JAZZ juhatusest,
küsides, kas tahaksin kandideerida nende tegevdirektoriks?
Nad just otsisid uut tegevdirektorit.
"Te võiks olla hea ja sobiv inimene selle koha peale."
Ütlesin, et vajan enne vastamist mõne päeva mõtlemisaega.
Arutlesin põhjalikult selle asja üle,
mõeldes, et selles on ju samad elemendid
ja töö sisu on ka sama, mida olin otsimas.
Kuid samas tundus pisut kõhedana ka.
Helistasin mõnele tuttavale.
Mul oli Poris tuttav pastor. Rääkisin sellest asjast tallegi.
Küsisin talt, kuidas talle tundub selline asi?
Seda sama küsisin ka teistelt sõpradelt.
Nad ütlesid: "Anna minna! Paistab olevat hea asi."
Kogesin ise ka, et see oligi see koht, kuhu ma tahtsin ja kuhu mind taheti.
Nii avasingi oma elus selle ukse.
Tagantjärgi olen mõelnud,
et kui oleksin teadnud, mis selle ukse taga on,
siis kas ma ikka oleks selle ukse avanud?
End täna paremini tundes võiks arvata,
et ma poleks seda avanud.
Kuid usun, et see oli ka kõrgemalt poolt juhtimine,
et pidin oma elus selle ukse avama,
et saaks toimuda need asjad, mis nüüdseks on toimunud.
See, mis sinuga juhtus -
vaevalt, et see oleks juhtunud 20-30. aastat varem.
Ajastu vaim on teistsugune võrreldes möödunud aastakümnetega.
Täna pole enam mõeldav,
et tegutsed ja kõneled oma veendumuste põhjal selliselt
nagu sina tõest aru saad.
Ja kui sa niimoodi tegid, sai sellest sulle komistuskivi.
Elus ei pea tingimata mööduma 30. aastat.
Mäletan tagantjärgi meie jutte, artikleid ja seisukohti,
millele minu kohta viidati.
Aasta oli siis 2011.
Tollases ühiskondlikus atmosfääris polnud need nii lõhestavad,
kui need on tänapäeval.
Olen seda seisukohta tagantjärgi korduvalt lugenud.
Seal pole midagi sellist,
millele ma ei võiks tänapäevalgi alla kirjutada.
Kuid paljud parlamendisaadikud eriparteidest
loobusid läinud suvel oma rahvasaadikute ülesannetest.
Nad põhjendasid seda sellega,
et ühiskondlik arutelu on muutunud väga kummaliseks,
kus tegu on vaid kui näilise aruteluga.
Sinu ütlemistest tehakse mingi jutt, mida siis kasutatakse oma poliitiliste
ja ühiskondlike vajaduste rahuldamiseks.
Paljudel pole mõtteski kuulata tegelikult ära, mida ütled
ja see on väga kurb.
Kuid eks see olegi muudetud sõnumite tagajärg.
Meedial on selles olnud aegade jooksul väga suur roll.
Teiste ütlustest otsitakse välja just sellised asjad,
mis just neile kasulikud on.
Jah.
See on üksikisiku puhul: "Mulle, mulle, mulle!
Sina ei saa mitte midagi!"
Usun, et see lähtub ka sellest mõtteviisist,
et poliitika on võimuvõitlus ja võistlus.
Suurele publikule paistabki see olevat üks suur madistamine
ja see on kurb.
Sest võtame kasvõi kohaliku omavalitsuse tasandi -
kui seal puudub omavaheline usaldus ja mängureeglid,
siis kogu aur läheb omavahelise kemplemise peale
ja ühine heategemine jääb üldse kõrvale.
Nii et, siin oleks meil, soomlastel, üht-teist õppida.
Mõni nädal tagasi ütles Antero Laukkanen,
et parlamendis pole enam austuse kultuuri.
Inimesed käivad kohal ükskõik, millises riietuses.
Seal pole enam sellist asja või arusaama,
et kui ütled välja kui karme asju tahes, peaks ikkagi olema teatud austus.
Aga see asi on maha jäetud ja see on väga halb.
Ma jagan Antero seisukohta.
Nägin teatud moel seda kõike parlamendis töötamise ajal.
Ja hiljemgi.
See teema ei puuduta ainult Soomet.
See kõik on laialt levinud kogu maailmas ja ka Euroopas.
Eriti Rootsis, kus see on väga kiiresti arenenud.
Meie ühiskond polariseerub aina rohkem.
Aina selgemalt on näha,
et inimestel on omad maailmavaated ka Soome siseselt.
Ka korrusmaja elanike vaated erinevad üksteisest väga palju.
See esitab meile kui ühiskonnale väljakutse,
kuidas me erinevate inimestega
ja ka kristliku maailmavaatega inimestega
saaksime pidada arutelusid?
Siin sooviksin,
et sõna- ja usuvabadust kaitstaks Soomes tugevamini.
Sest need asjad on Soome demokraatia alusteks.
Kui need kaotatakse, siis kaotame palju suuremaid asju,
kui neid, mida võib näiliselt poliitilisel teel saavutada.
Enne seda saadet sinuga vesteldes ütlesid,
et poliitika roll kristlike väärtuste kaitsel
on muutunud.
Eelkõige tuleb luua koht neile, et need, kes kuulutavad Jumala Sõna,
et neil oleks selleks vaba võimalus.
Jah. Me ühtse kultuuri aeg Soomes on läbi.
Vahel on olnud poliitiline eesmärk
tuua inimesed ühtsesse kristlikku kultuuri.
Aga tänapäeva kontekstis mõtlen,
et me peaksime Soomes looma põhimõtted selleks,
et ka kristlastel oleks tegutsemisvabadus
erinevates ülesannetes.
Kas siis avalikus teenistuses, õpetajana
või kasvõi jäähoki mängijana.
Mida sa iganes teed, sul peab olema ühiskonna poolt luba ja hüppelaud
tegutseda sellisena nagu sa oled.
Kui nende asjadega jätkata, siis su elus oli ka kurvem periood.
Olid oma eelmiselt töölt ära tulnud ja sul polnud tööd.
Su naine jäi ka töötuks, kuigi teistel põhjustel.
Olite teatud aja mõlemad ilma tööta.
Olid kohalikus omavalitsuses töötades tegelenud töötuse probleemidega,
aga nüüd kogesid ka ise, mis tunne on olla töötu.
Mida sa kogesid sel ajal?
Olukord oli selline, et tulin oma töölt ära ja jäin töötuks.
Siin ongi huvitav see,
et tegelesin enne oma töökohas töötusega seotud küsimustega
ja nüüd sain sellest ka ise kogemuse nö kliendi silmade läbi.
Naisel juhtus see, et ta oli me lapsega lapsehoolduspuhkusel
ja tahtis just tööle tagasi minna, kui tööandja teatas,
et tootmise ja majanduslikel põhjustel ta vabastatakse töölt.
Nii oli meil olukord, kus olime mõlemad töötud.
Elasime kohas, kus meil olid omad võrgustikud.
Samal päeval, kui naine selle teate sai,
tegi ta ka rasedustesti, mis oli positiivne.
Saime teada, et ootame oma teist last.
Isana ja abielumehena pani see mõtlema:
"Mis nüüd? Meil kummalgi pole tööd.
Teine laps on tulemas ja me elame siin niimoodi.
Mis nüüd saab?"
Panime koos käed risti ja olime koos kui altaril,
saates oma soovid ülespoole teele,
et me tulevik oleks õnnistatud ja hoitud.
Seejärel otsisin tööd Raumas ja ka Pohjanmaal Kuortanes.
Juhtus, et sain mõlemad tööd.
Erinevate juhtumite järel otsustasime, et lähen Lõuna-Pohjanmaale,
mis oli me peredele lähemale.
Kui sellele kõigele tagasi vaadata, kus oleme olnud
ja mis kõik peale suve juhtus, võiks sellest terve näidendi kirjutada.
On olnud väga tore olla Jumala juhtimises
ja inimeste palvekatte all.
Olin kindel ja veendunud selles, et meie eest kantakse hoolt.
Mõlemale töökohale, kuhu ka sina kandideerisid,
oli kümneid tahtjaid.
Aga sina osutusid valituks.
Sellega tahtis Jumal sulle näidata, et Ta hoolitseb su eest. - Jah.
Samas oli see märk ka neile,
kes kahtlesid oma oskustes juhtimise alal.
Lootust on alati ja see on väga hea tunne.
Jumal hoolitses me eest selles kontekstis.
Millised su unistused on?
On need seotud poliitika-, ettevõtluse- või millegi muuga elus?
Raske öelda.
Võiks öelda, et need unistused said suvega uuendatud.
Olen kui pöördunud tagasi juurte juurde,
mis said minusse juba väiksena istutatud.
Mulle, kui varem poliitikas tegutsenule oleks loomulik tegutseda poliitikas.
Mind on alati huvitanud ühiskonna asjad.
Praegu, kui seda intervjuud teeme,
on mu unistuseks see töö, mida ma praegu teen.
Samuti pere eest hoolitsemine.
Unistusi mul muidugi on
ja rohkem on tõusnud esile usaldus selle suhtes,
et kuhu iganes meid ka edasi juhitakse,
seal tahan teha seda tööd, milleks mind loodud.
Tuginedes oma isiklikule kogemusele ja olles näinud ka su pabereid,
siis Jumal on andnud sulle juhtimises erilised annid,
milles peituvad laiemad võimalused.
Juhtimist läheb vaja paljudel tegutsemisaladel.
Arstiteaduses ja paljudel teistel tegevusaladel
on juhtidest suur puudus.
Usun, et Jumal valmistab sind selleks
nii nagu Ta on sind eelnevalt valmistanud.
Kui see nii tõesti on, siis ootan seda ja olen valvel.
Paar minutit on veel saate lõpuni.
Nii annaksin sulle võimaluse öelda me vaatajatele,
mida Jumala Vaim su südamele annab.
Ma ei tea, milline sa oled või millistest eluolukordadest tuled.
Ma ei tea, mida sa minust arvad ja millise pildi sa minust saad,
kuid tahan sulle öelda,
et tänapäeval on tõeliselt tähtis,
et kui oled kristlane ja sul on tugevad kristlikud väärtused,
et sa siis ka tooksid need tugevalt esile seal, kus tegutsed.
Kas siis töökohas, hobide käigus või oma sõprade seltskonnas.
Väga tähtis on tuua esile omad väärtused
ja teatud moel kaitsta oma õigust
öelda asju valjuhäälselt välja tänapäeva ühiskonnas.
Olen peale viimast suve märganud väga konkreetselt,
kuidas mitte keegi teine ei tee seda meie eest.
Seetõttu on tähtis, et tõuseksime oma kohtadel
täitmaks seda kutset, mis kellegi sisse on pandud.
Astuda nendes jalajälgedes ja nendes kingades,
mis meie jaoks on tehtud.
See nõuab julgust ja otsustavust.
Loodan, et sul on need mõlemad olemas,
et võiksid realiseerida selle tuleviku, mis sulle on antud.
Soovin sulle palju Jumala õnnistusi
ja jõudu su algavaks tööks, mida iganes teed ja kus teed.
Aitäh Aki!
Sedasama soovin ka mina sulle.
Samuti su naisele ja kahele lapsele, kes sind kodus ootavad.
Tean, et me eludes on palju ristteid ja käänakuid,
aga kui ehitame Jeesuse kaljule nagu sinagi oled ehitanud,
siis ei pea me midagi kartma.
Asjad lähevad nii nagu Jumal on eelnevalt plaaninud.
Jumal õnnistagu sind ja su peret!
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7. euri)
või annetada pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa