ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Pekka Vaismaa.
Tere tulemast! - Tänan!
Sa sündisid Ilmajoel, otse Lõuna-Pohjanmaa südames.
Räägi oma lapsepõlvest.
Milline oli su kodu ja mitu õde-venda sul on?
Sündisin Ilmajoel.
Meid oli kokku 8 last. Mina olen noorim.
Meid oli 5 tüdrukut ja 3 poissi.
Meil oli talupere. Tööd sai tehtud kõvasti.
Ise ma sõitsin traktoriga. Nii oli kergem tööd teha.
Töötegemine oli see, mis värvis kogu me elu.
Meil oli usklike kodu. Meie juured on vabakirikus.
Laupäeviti, olles saunas ära käinud, laskus kogu pere põlvili.
Igaüks palvetas oma sõnadega ja värssidega,
mis parajasti meelde tulid.
Me tegime ka muusikat.
Kui sõbrad tulid külla,
võtsime kitarrid, klarnetid ja lõõtspillid välja
ning mängisime üheskoos.
Meil oli tore ja turvaline lapsepõlv.
Sa ütlesid, et põlvitasite laupäeval ja lugesite vaimulikku teksti.
Kas teete samu asju ka tänapäeval?
Kahjuks ei. Iseenda koha pealt ütlen, et sellist kommet enam pole.
Arvan, et seda pole enam paljudes peredes. Aga tollal oli.
See kujutab lühidalt kogu seda trendi, kuidas see kõik on juhtunud.
Lõuna-Pohjanmaa on nn. Soome Piiblivöö.
Sel ajal, kui sinagi seal elasid, usuti Jumalat.
Jah.
Mäletan ühte juhtumit, mis oli kogu küla juhtum.
Meil oli külas ristimine, mis oli selle küla suursündmus.
Jões ristimine tekitas paljudes imestust.
Vihjasid ennist muusikale.
Muusika ja kitarrimäng
on sinu jaoks loomulik esinemis- ja olemisviis.
Jah. Kuna kitarr oli kodus olemas, siis hakkasin seda õppima.
Käisin ühe vabakiriku leerikooli laagris.
Seal julgustati väga muusikat tegema
ja selle kaudu jõudsin ka
oma esimesele evangeelsele aktsioonile.
Sellest peale on kitarr kas rohkemal või vähemal määral
kuulunud mu varustusse.
Sellele järgnes ilmselgelt tööelu. Kuidas see oma alguse sai?
See on põnev lugu.
Nagu sa, Martti, tead, on Pohjanmaal kõvad tuuled.
Olin gümnaasiumi esimeses klassis.
Käisin jalgrattaga koolis ja sõitsin kord tugeva vastutuulega.
Mõtlesin, et see kool pole minu jaoks.
Siis kuulsin, et Jyväskyläs on selline kool,
kus saab õppida raadio- ja telemehhaanikuks.
Püüdsin sinna sisse saada.
Soovijaid oli 144, aga vastu võeti 21. Ma sain varukohale.
Suvel laulsin Tamperes ühel evangeelsel üritusel
ega teadnud oma varukohast midagi.
Siis kogesin taaskord Jumala juhtimist.
Ühel sealsel koosolekul küsis üks vanem naine mu käest:
"Pekka, kas sa ei muretse sügisel algava kooli pärast,
teadmata, kuhu sa lähed?"
Aga ma ei teadnud jah.
Kuid samal või järgmisel päeval helistas ema mulle
sinna Tampere vabakirikusse,
öeldes: "Said kooli sisse, aga majutust sul pole."
Nii võtsin oma magamiskoti ja kitarri ning läksin Jyväskylässe.
Juhtus nii, et kui astusin Jyväskyläs rongilt maha,
saatis Kalevi Rautijoki samal ajal oma tollast tüdruksõpra rongile,
imestades, mida ma seal teen?
Olime tutvunud nende suviste ürituste kaudu.
Ütlesin siis, et sain kooli sisse, aga ööbimiskohta pole.
Ta kutsus mind nende juurde elama, kuna ta ise läks kuhugi õppima.
Nii elasingi 1,5 aastat nende pool.
Vaat selline täpne juhtimine!
Neid juhtimisi toimus hiljemgi, mille juurde tuleme veel tagasi.
See kool oli hea valik ses suhtes,
et Soomes oli suur teletehnoloogia areng.
See toimus 80'ndatel-90'ndatel.
Jah. Olin siis ise Salos Mobira kursustel.
Me parandasime ARB telefone.
Sain ka sel ajal tuttavaks Leevi Hakolaga.
Ta lindistas Niilo Ylivainio kassette ja levitas neid üle kogu Soome.
Mäletan, et neid müüdi kokku üle 70 000 tüki.
Siis Leevi ärimehena taipas,
et inimesed vajavad nende kuulamiseks makke.
Ta lõi autoraadio/kodustereo äri, kus neid siis müüdi.
Mina parandasin Leevi juures makke, sest mul oli läbitud vastav koolitus.
Hiljem lõime Leeviga Seinäjoel autoraadiote teeninduse.
Seal me siis müüsime, hooldasime ja paigaldasime neid riistu.
Olin ka Helsingis Mäkitorppas, kus tegelesin autotelefonidega.
Seal tegime ka NMT (mobiilside) paigaldustöid.
Sellesse ärisse saamine oli ka Jumala juhtimine.
Seal algas samasugune areng, mis juhtus Nokias -
puidu töötlemisest ja tselluloosi tootmisest
mindi üle väiksemate seadmete tootmisele.
Meie kaubamärk oli Mobira.
Tehnoloogia areng laienes plahvatuslikult
üle kogu maailma.
Sellest räägib ka Soome ajalugu.
Ka sina said sellest alguses osa. - Jah.
See oli väga eriline aeg.
Firma nimi muudeti hiljem Setele OY'ks.
Me hakkasime oma tegevust laiendama.
1993. a. sõbrapäeval avasime Helsingis Haaga äri,
käivitades sellega oma ettevõtluse poolt.
1992. a. tegime ühe uurimuse.
Otsisime Helsingist ja Espoost välja 100 firmat
ja küsisime neilt,
kas nad kavatsevad lähiajal telefone osta
ja kuidas kavatsvad selles vallas areneda?
Uurimuse ajal saime häid kliente,
sest kui ütlesime, et avame äri, siis need firmad said meie klientideks.
Nii see algas.
Ajavahemikul 1993-1998 - täpsemalt 1995. aastal,
tuli välja NOKIA 2110, mida sinagi kindlasti mäletad.
See oli hea telefon.
Kui uksed avasime, läks kauplemine täie rauaga lahti.
See on huvitav, kuidas koos tehnoloogiaga
hakkavad muutuma ka ühiskonna struktuurid.
Nagu seoses digitaliseerimisega praegu. - Jah.
Varem poleks iialgi uskunud, mis tollest ajast tänaseni on juhtunud.
Siis veel ei käidud nina nutiseadmes ringi.
Tol ajal telefonidega ikka pigem räägiti,
kuigi ka tekstisõnumid ja muu oli selleks ajaks juba leiutatud.
See oli huvitav aeg.
Samas oli sellel kõigel ka oma varjupool,
kuna see töö viis mind enesega täielikult kaasa.
Meil olid võrratud üksused nii Helsingis, Seinäjoel
kui kogu Soomes.
Igal pool avati ärisid.
80'ndatel ja 90'ndatel tuli kogu Soomes raha sisse
nii uksest kui aknast.
Kuidas see sind mõjutas?
Meil oli ütlemata tore see,
et Leevi Hakola, kes oli meie peamine omanik,
palkas koguaeg uusi inimesi - sh ka võtmeisikuid
ja neile müüdi firma osakuid, nii et nad said aktsionärideks.
Aga see läks üle Soome mitmeks osaks laiali.
Ja väga suuri dividende sel ajal välja ei võetud.
Meil läks hästi, aga samas tegime ka palju tööd.
Kuid raha polnudki see nö suurim probleem,
vaid mu süda, mis oli lapse- ja noorpõlves tundlik,
jäi tahaplaanile.
Käisin väga palju välismaal ja tegin igasuguseid asju.
Kahjuks jäid usuasjad mu elus tahaplaanile.
See "otsige esiti Jumalariiki" jäi sul mängust välja.
Jah. Kuigi sisimas sügaval oli see olemas.
Aga see polnud esikohal.
Aga mis siis juhtus, kui buum hakkas vaibuma?
Avastasid, et miski oli unarusse jäänud.
Kas su elus muutus midagi?
Mäletan seda päeva - 6.08.1998,
kui Leevi Hakola pidas läbirääkimisi Mäkitorppa ja Radiolinjaga
meie ettevõtmise ja aktsiate müügi suhtes.
See tehing oli hea tehing.
Kuid seepeale sai ettevõttes töö otsa ja saabus tühjus.
Otsustasime, et jään Mäkitorppasse palgatöötajaks,
kuid see oli hoopis teine olukord ja seal valitses ka teine vaimsus.
Mäletan üht reklaamibürood, kes oli meile reklaame teinud.
Nad sõimasid meid, et olime teinud kõik nii valesti,
mispeale Leevi Hakola püüdis öelda,
et küllap me ikka midagi ka õigesti tegime, kui raha sisse tuli.
Vaimsus läks väga halvaks.
Usun täitsa, et see oli tollal Jumala juhtimine,
et toimus selline pööre ja tühjus tuli mu sisse.
Aga samas vajas sind üks raadiokanal.
Mis juhtus?
Jah. Radio Dei alustas pealinna piirkonnas tööd
1997. aastal.
Samuti ka mitmetes teistes suuremates linnades.
Tahan TV7 vaatajatele rääkida ühest juhtumist,
mis oli märkimisväärne mulle enesele
ja näitas taas Jumala täpset juhtimist.
Mulle tuli meelde lapsepõlve ja noorusaja usk.
Panin ühel laupäeval käed risti ja palusin:
"Taevaisa, kuna ma töötan Helsingis, aga mu kodu on Pohjanmaal,
siis anna mulle selline suvekoht umbes 50 km Helsingist,
kus kuuleb Radio Dei'd."
Olin siis juba hakanud kuulama seda.
Järgmisel päeval oli ajalehes "Helsingin Sanomat" kuulutus:
"Anda üürile eriline luksus veski, mida peab ise nägema".
Ma ei tahtnud pühapäeval helistada.
Nii helistasin Kauppatorilt esmaspäeva hommikul kell 9,
et see koht huvitab mind.
Teatrinõunik Ilkka Kinnunen, selle koha omanik,
rääkis talle omases stiilis:
"See on väga looduskaunis koht. Seda peab tõesti nägema."
Nii ma siis sõitsin kiiresti Hyvinkääle, kus see koht asus.
Üks naine tuli samal ajal veel seda kohta vaatama.
Panime oma autod sinna kõrvuti.
Vaatasin seda kohta oma pohjanmaalase pilguga
ja mõtlesin: "Ma võtan selle koha!"
Läksin veski terrassile raadio kaenlas.
Ühes kohas oli kuulda ka Radio Dei'd.
Kuulasin seda õhtuti
ja mäletan, kuidas nutsin,
sest need saated puudutasid mind väga sügavalt.
Siis mõtlesin, et see kanal peab olema kuuldav ka Pohjanmaal.
Sealt see asi alguse sai.
Piibel ütleb, et usk tuleb kuuldust ja kuuldu Jumala Sõnast.
Sa kuulsid seda ja ahnitsesid seda enda sisse. - Jah.
Usun, et paljud teised soomlased kogesid tol ajal sama,
kui Radio Dei tuli.
Sest tollal polnud ühtegi sellisel tasemel ja tasuta
raadio- või telekanalit.
Just.
See koht süvendas sinu usku.
Hiljem sai sinust seda kaudu ka Radio Dei kaastöötaja.
Olid seal reklaamiala müügijuht.
Aga kui algusesse tagasi minna,
siis kuidas su suvekoht ja ka vaimulik elu arenema hakkasid?
See kõik toimus kui paralleelselt.
Sain vaimulikku toitu ja parandasin meelt.
Samas aga tekkis nägemus Radio Dei kuuldavusala laiendamiseks
Helsingist kaugemale.
Nagu Kirsi Rostamo kord ütles,
et tema ülesanne on laiendada kuuldavusala
vaid suurtesse linnadesse.
Nii rakendaski Jumal minusuguse jooksupoisi tööle.
Võtsin E-kasseti kaasa ja läksin Seinäjoele.
Kohtusin seal erinevate kirikute esindajatega,
kellega siis seda saadet kuulasime.
Tol ajal polnud ju veel mingit internetti.
Mõelda vaid, mis kõik on lühikese aja jooksul on toimunud!
Nad olid samuti huvitatud, et Radio Dei leviks ka Pohjanmaal.
Siis juhtus tore asi,
et Pohjanmaal, Lapuas tekkis vaba raadiosagedus.
Aga probleemiks oli see, et sellele sagedusele oli 9 kandidaati.
Nende hulgas kandideeris sellele sagedusele
ka üks spordiraadio.
Aga me saime ka Radio Deile koostööpartnereid juurde,
sest raha oli ju vaja.
Siis tuli uuesti lapsepõlve aja kombel põlvili laskuda.
Siis ei aidanud ei ärimehe oskused ega miski muu.
See oli Jumala kätes,
kas nende 9 kandidaadi seast saab Radio Dei
selle sageduse endale?
See oli Jumala ime, et see sagedus saadi
ja saated algasid.
See oli 2001. aastal.
Ja siis mind vallandati Mäkitorppast.
Sain vastava teatise,
mispeale helistasin oma naisele, et sain lõpparve.
"Nüüd hakkan talgute korras tegutsema."
Siis laiendasime kuuldavusala Kuopiosse, Joensuusse ja Porisse,
kui nendes kohtades tekkisid vabad sagedused.
Olin selles töös osaline.
See oli väga imeline, et saime seal sagedused.
Arvan, et te oma TV7 töös olete kogenud sama -
te leidsite need aktivistid.
Jumal hakkas neid rakendama ja oma töös kasutama.
Kui vaadata tagasi ajale aastatuhande vahetusel,
siis ilmalikustumise tendents oli läinud üsna kaugele.
YLE'st (Soome Rahvusringhääling) ja teistelt kanalitelt,
samuti raadiokanalitelt,
ei kuulnud enam sellist väelist, vaimulikku programmi
nagu umbes 20. aastat varem. - Jah.
Sest tollal tuli eetrist palju vaimulikke saateid,
mis puudutasid paljusid inimesi. - Jah.
Üks selline saade oli "Piibel kaanest kaaneni".
See on veel praegugi eetris.
Kui rääkida oma vaimulikkusest,
siis tänu selles töös osalemisele
tugevnesid ka mu enda usk ja nägemus.
Oskasin näha Jumala täpseid juhiseid.
Samuti tugevnes kristlaste omavaheline ühtsus
ja ma tutvusin erinevate kogudustega.
Räägiksin hea meelega ühe loo, kui lubad. - Räägi aga.
Meil olid saatejuhtidena kontaktid paljude erinevate kogudustega.
Käisin Helsingis erinevaid kogudusi uurimas.
Siis kuulsin, et Pasila kandis on üks tore kogudus.
Sinna oli tulemas üks Taani jutlustaja,
kes pidi hakkama seal koosolekuid pidama.
Olin mõni kuu varem vigastanud oma paremat õlga.
Kihutasin maanteel ja lendasin kivihunnikusse,
kui vältisin otsasõitu ühele väikesele tüdrukule.
Õlg valutas öösiti ja ma ei suutnud oma kätt ülistuseks tõsta.
Kuulasin koosolekut koguduse tagareas.
Siis paluti ette need inimesed, kes tahtsid terveteks saada.
Läksin positiivsel meelel ka ette,
kuna ülistus ja jutlus olid olnud väga head.
Üllatuslikult tõstsin käe üles just niimoodi.
Varem polnud see võimalik.
Peale seda ei vaevanud mind enam miski.
See oli minu jaoks justkui Jumala kõne:
"Pole vaja minna teistesse kogudustesse
ebakindla ja arvustava hoiakuga.
Võta julgesti Jumala abi vastu!"
See näitab selgelt, kui suveräänne on Jumala otsus.
Sa polnud sellest valust mitte kellelegi rääkinud
ega palunud kellelgi palvetada.
Sa käisid kogudustes pigem vaatlejana,
olemata mingi eriliselt harras või midagi.
Aga Jumala headus oli nii suur, et see oli sinu jaoks teatav õppetund.
Just nii.
Sa korraldasid mingil ajal Seinäjoel ärimeestele kristlikke üritusi
koos hommikukohviga.
See kontseptsioon nimega "Hea meele hommikusöök"
on olnud teoksil 15. aastat.
See hakkas üllatavalt hästi tööle ja ma olin selle juhiks.
Kirikus oli teenistus, kus osalesid kristlikud ettevõtjad.
Meie hulgast lahkunud jumalamees Matti Kari ütles mulle:
"Sellised üritused tuleks viia üle hotelli,
et tulijate jaoks oleks võimalikult madal uksekünnis
ja korraldada "Hea meele hommikusööke"
koos vaimuliku kõne-, muusika- ja hea hommikusöögiga.
On vaja otsida sponsoreid sellele asjale."
Siis lõime neljast inimesest koosneva töörühma.
Lõuna-Pohjanmaa ettevõtjad osalesid hea meelega me üritustel.
See ongi olnud algusest peale nende tegevus.
Ettevõtjate organisatsioon on kõige selle taga.
Koos otsime sponsoreid, pakume hommikusööki, otsime artiste.
Need on õnnistatud üritused ja need on tugevalt mu südames.
Kas selliseid üritusi tehakse ka mujal?
- Jah.
Neid on Turus, Poris ja Pohjanmaal väiksemates kohtades.
Viimati oli selline üritus Joroises. See on hakanud levima.
See on väga hea tegevus.
Sellega ettevõtjad näevad, kust lähevad inimliku tarkuse piirid;
et ainult sellega ei saa hakkama ja tarvis on midagi enamat.
Just.
See on neid väga puudutanud.
Tean mõningaid Pohjanmaa ettevõtjaid,
kes varem olid nö teisel pool piiri,
kuid kes on saanud puudutatud vaimulike asjade poolt.
See on õige, et paljude meeste jaoks on kiriku künnis liiga kõrge.
Aga me saame kokku ja kohtame ettevõtjaid-ametivendi.
Sul on veel sama eesmärk,
mis sul oli su suvekohas Hyvinkääl, millest enne rääkisid.
Räägi sellest.
Mulle tuli südamesse üks asi.
Mul on tutvusringkonnas on mehi,
kes olid varem väga aktiivsed muusikud.
Aga elu keerdkäigud on neid kibestanud.
Seetõttu on nad jäänud kõrvale.
Mõned olid rohkem, mõned vähem tuttavamad.
Nendega olen tegelenud 15. aastat.
Igal suvel, jaanipäeva järgsel neljapäeval
tuleme kokku - umbes 15-20 venda.
Sööme, käime saunas.
Seal on ka üks kabel, kus me siis koguneme.
Seal on kitarrid, lõõtspillid.
Laulame mälu järgi vaimulikke laule
nagu näiteks "Kirgas hommik koidab pea".
Kõik need sõnad on õpitud lapsepõlves.
Seal on mitmed vennad saanud puudutatud.
Minu jaoks on see väga suur asi.
Nüüd on olukord,
kus kodudes ei peeta enam pühapäevakoole.
Samuti ei palvetata, loeta ega õpita vaimulikke laule.
See on murettekitav.
Sest neis oli midagi, mis aitasid ikka lõkke üles puhuda.
Kuid need viljad ongi nüüd nähtavad
tänu tolleaegsetele pühapäevakoolidele ja õpetustele.
On sul näiteid nende meeste kohta, kelledes on toimunud muutused?
Mõni näide ikka on.
Need näited julgustavad seda tööd jätkama.
Need eluperioodid on mind Jumalale lähemale toonud.
Need õhtud on justkui täpp I peal.
Oled teinud Radio Dei tööd paarkümmend aastat
nähes selle käigus ka riigi kristlikku arengut.
Oled näinud ka luteri kiriku arengut.
Te olete ühiskristlik raadiojaam,
ehk siis, te teenite tervet Kristuse Ihu.
Milliseid raputusi ja ka avastusi
on see teekond endaga kaasa toonud?
On erinevaid avastusi ja perioode.
Ma pole suutnud leppida kõigi me kanalilt tulevate saadetega.
On olnud ka valulisi hetki.
Küll aga rõõmustavad usuletuleku lood
ja ülekanded erinevatelt teenistustelt üle kogu Soome.
Inimesed räägivad, mida Radio Dei ja selle saated neile tähendavad.
See annab meile jõudu ja jaksu teha seda tööd.
Aga murekoht on see, kuidas mitmed kirikud on lõhestunud.
Omavahel tülitsetakse, selmet asja ühiselt edasi viia.
Inimesele peab selgeks saama, milles peitub tegelik tõde.
Sest evolutsiooniteooria lähtub sellest, et Jumalat pole olemas.
Keegi ütles: "Üks asi on täiesti kindel. Nimelt igaüks meist sureb."
Teiseks: on ainult kaks teed, kuhu surnud inimene läheb.
Seda peaksime selgelt rõhutama. - Jah.
Armastusega, aga samas ka piisava tõega.
See on täitsa õige.
Teil Radio Deis on palju palvesaateid. Mida sa nende kohta ütled?
See on tore, et nende saadete maht kasvab.
5. aastat on olnud palve Soome pärast.
Nüüd on veel saade Palvejaam, mis on eetris reedeti.
See on muutunud paljude lemmiksaateks.
Palvetelefonile oleme saanud uusi valveinimesi kogu Soomest.
Selle maa eest on suur palvevajadus. Seda on selgelt näha.
Nende palvete arv on nii suur,
et saate jooksul ei jõuta neid ära palvetada.
Jah. Õnneks saame selles töös osaleda.
Inimesed teavad, et on miski, kuhu võib helistada, kuhu minna.
- Jah.
Kas tahaksid veel saate lõpus me vaatajatele midagi jagada?
Nüüd on see võimalus.
Elus on kristlaste ühtsus saanud aina tähtsamaks.
Nagu Jeesus palvetas - et nad oleksid üks!
Et üksteist armastataks armastuse kaksikkäsu järgi.
Koostöö tegemises on näha märke, et selles suunas liigutakse.
Kuna paljud ootavad ärkamist, siis ütleksin, et siin on üks saladus -
me kristlased peame tegema üheskoos ja käsikäes seda tööd.
Et me palvetaks üksteise eest ja õnnistaks üksteist,
kuigi meie vahel võib olla asju, mille suhtes oleme erimeelt.
Aga ärgem laskem endid neist asjadest häirida.
Oluline on, et läheksime koos edasi
ja päästaksime võimalikult palju inimesi
Jeesusele ja Taevariigile.
Ja et me samas märkaksime,
et kõigil meil, kes me usume Jeesust, on ühine vaenlane.
Et see oleks meile juhtlõngaks.
Teilgi on nii, et kui keegi teeb Jumalariigi tööd,
siis ta näeb, et on olemas ka teine vaimuvägi,
kes püüab takistada asja edasiminekut.
Jah. See oli mulle suur õppetund kanali algusaastatel,
kui sain nägemuse, et Pohjanmaale tuleb kristlik raadio.
Siis mõtlesin oma mõistusega, kuidas selle asjaga toime tulla?
Aga Jumal näitas, et tuleb laskuda põlvili ja palvetada.
Seda tööd tuleb teha koos
ja siis see asi läheb edasi ning toimub Jumala tahte kohaselt.
Aitäh Pekka Vaismaa, et olid mu külaliseks siin saates!
Jumal juhtigu sind endisest tulisemalt su tegevusalal
ja Jumal õnnistagu ka su peret!
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (kõne hind 7 euri).
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa