Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Olen Martti Ojares ja vieraanani tänään on Voitto Aittola.
Tervetuloa. -Kiitos.
Sinulla on hyvä etunimi Voitto, että on voittoisaa laulaa voitosta.
Synnyit Kotkassa ja olit, -
perheessä jossa aika lähellä oli hengen ihmisiä.
Sait aika nuorena päästä näkemään sitä -
ja myöhemmin Herra sai koskettaa.
Käytkö vähän läpi lapsuutta ja ympäristöä.
Joo Kotkan poikia ollaan.
Synnyin helluntaisaarnaaja Eino Ahosen -
omakotitalon yläkertaan tai asuimme siellä.
Keskimmäisenä lapsena viidestä.
Eino Ahosen perhe oli kuin omaa sukua meille -
silloin ja myöhemminkin.
Kun viides lapsi oli syntynyt ja oli valmistunut -
kaupungin hyviä, uusia kerrostaloja perheille. - Joo.
Isäni Taisto sanoi Eino Ahoselle, seurakuntansa saarnaajalle, -
että nyt Eino sinun pitää antaa meille häätö, -
että voimme hakea vuokra-asuntoa.
No Eino sitten, että eihän hän millään voi antaa häätöä -
oman seurakunnan isolle perheelle.
Taisto sai taivutettua ja Eino laittoi nimen häätöpaperiin.
Pääsimme isolta tuntuvaan, muka- vaan kerrostaloasuntoon Metsolan -
kaupunginosaan, jossa oli tosi paljon lapsia ympäristössä. - Joo.
Millainen perhe teillä oli?
Mikä oli vanhempien arvomaailma jne.?
He olivat tulleet nuorena uskoon. Isä aikamoisena raikulipoikana -
muutettuaan aikoinaan sodan jälkeen Kotkaan -
nuorena miehenä satamatöihin.
Satama-ahtaajana toimi sitten varsinaisen työuransa.
Alkoholi maistui mutta tuli uskoon helluntaiseurakunnan kautta.
Siellä hänet myös vihittiin Raija äitini kanssa.
Myöhemmin perheemme siirtyi vapaaseurakuntaan.
Isällä tuli jotain henkilöristiriitoja tietyn ihmisen kanssa -
helluntaiseurakunnassa. Sulassa sovussa seurakuntien pastorit -
Eino Ahonen ja Martti Huttunen sopivat, että perheemme siirtyy.
Olin varmaan alle 10-vuotias silloin. - Joo.
Isästäni ei oikein koskaan tullut vapaakirkollista.
Itse kasvoin vapaaseurakunnassa Kotkassa.
Myöhemmin olimme Kuopiossa mutta isäni oli sydämessään -
helluntailainen mutta luonne ei antanut periksi palata takaisin.
Se oli opettavainen asia itselleni.
Seurakunnan tai kirkon vaihtaminen ei muuta ihmisten luonteita.
Koko Kymenlaaksossa tuli 70-luvun vaihteessa aikamoinen herätys.
Se koski tietysti Kotkaa, myös seurakuntaasi ja henkilökohtaisesti.
Eikö se ollut -70. - 70-71 vuoden vaihteessa -
oli erikoinen tapahtuma Kotkan vapaakirkossa ja Kotkassa.
Jorma Kuusinen oli vapaakirkon pappina Kotkassa tuolloin.
Michael Harry oli mm. julistajana, -
tanskalainen lääkäri, pastori tai evankelista.
Hyvin voimallinen herätys varsinkin vapaaseurakunnassa, -
niin että kuorolava piti suurentaa.
Eri ikäisiä ihmisiä tuli uskoon, liittyi kuoroon niin että -
sinänsä mukava, sievä kuorolava jäi aivan pieneksi. - Joo.
Nuoria tuli myös soittokuntaan. Itsekin sain liittyä siihen.
Seuraavina vuosina Kai Pekkanen johti tosi isoa torvisoittokuntaa.
Jericho Brass tuli sen nimeksi. Se oli hienoa.
Minulle itselle kokemus, -
kun näin millainen on Jumalan antama herätys -
paikkakunnalla tai seurakunnassa ja laajemminkin paikkakunnalla.
Se oli mielenpainuvaa.
Se on kantanut tähän päivään asti, herätys silloin joka lähti.
Myöskin musiikki, joka suvussasi on ollut jo ilmeisesti -
useammankin sukupolven puitteissa.
Henkilökohtaisesti alkoi maistumaan sinullekin. Sekin on säilynyt. - Kyllä.
Musiikki oli jo ihan pikkupoikana Kotkan Siion seurakunnassa -
vanhempieni kanssa. Ihailin, kun siellä oli torvisoittokunta.
Eino Ahosen poikia ja muita, jotka vetivät pasuunaa ja se oli hienoa.
Ihan mahtavaa. Kun olin tullut uskoon 14-vuotiaana, niin Kai Pekkanen, -
joka oli jo aloittanut puhallin- orkesterin vapaaseurakunnassa, -
pyysi, että olenko kiinnostunut ja hän oli ensimmäinen -
trumpetinsoiton opettajani. Antoi nuotinluvun alkeet ja perehdytti.
Johti monta vuotta ja yhteistyötä on tehty senkin jälkeen -
ja edelleen pidetty yhteyttä. - Musiikki on yksi oikein käytettynä -
hyvä elementti myös uskonasioissa ja niiden viemisessä eteenpäin.
Olet varmaan sen nähnyt henkilökohtaisesti.
Ajattelee sitä, kun orkesteri soittaa tai kuoro laulaa hienosti.
Kyllä ihmiset havahtuvat, tulevat herä- tykseen ja kuulevat Jumalan kutsun.
Kyllä niin on, että varsinkin kuorolaulu edelleenkin, jos se on -
oikealla sydämellä laulettua ja hyviä lauluja, -
kielellä mitä ihminen ymmärtää, tarkoittaa Suomessa itselleni suomea.
Poikkeuksellisesti jotain muuta kieltä. Jos yleisö edustaa muuta kieltä.
Yhtä tärkeä elementti seurakunnassa, -
Kuopiossa jo pitkään olleena, on kuorotyössä.
Aikuiskuorotyössä on motto, että -
musiikki- ja kuorotyö seurakunnassa ovat erittäin hyvää aikuistyötä.
Aivan. - Meillä on seurakunnassa 30 ihmistä, -
aikuista viikoittain, kokoontuu koko talvikauden.
Se on säännöllisin suuri rukousryhmäsolu.
Aktiivinen ja vuodesta toiseen toimiva. Huomattavan merkittävä tekijä.
Ihan se, että se kokoaa meidät yhteen mutta myös käsikassara -
parhaimmillaan työntekijöille, joka saa palvella julistustyössä ja sen tukena.
Onko siinä pelkästään miehiä vai onko se sekakuoro? - Sekakuoro.
Miehiä on jopa tusinan verran veljeksiä siellä takarivissä ja myös -
laulamme Kuopiossa sellaisena... kuoro on Hatikva-niminen -
sekakuoro seurakunnassa. Sitten mieskuorona, jonka nimi on -
Los Presbyteros, sellainen nimi. - Ok.
Useimmiten samoja lauluja kuin mitä kuorossa, -
ettei tarvitse erikseen harjoitella,-
vedämme niin, että osa laulaa melodiaa ja basso ja tenori laulaa.
Se on komean kuulosta, jopa moniäänistä laulantaa.
Koska Suomessa miehet ovat uskonasioissa aika lailla hukassa, -
niin kun he näkevät miehiä kuorossa laulavan, niin se rohkaisee. - Kyllä.
Iso kiitos tästä 2 henkilölle Kuopiossa.
Pastori Tapio Annala on kaikkina vuosina laulanut innokkaasti kuorossa.
Aina kun on päässyt jopa solistina ja tukee kuorotyötä.
Reijo Jäntti aikanaan aloitti -
ja on ollut hyvin miehekäs esikuva ja toimelias johtaja.
Naiset ovat hyviä, ilman muuta, sisaret seurakunnassa.
Kanttorit seurakunnissa mutta he ovat naisia, sisaria.
Sellaista tiettyä miehekästä jämäkkyyttä useimmiten -
ei löydy, joka sitouttaa sinne miehet. - Aivan.
Musiikin ohella toinen kutsumus, mikä sinulla on ollut, -
joka on myöskin leivän tuoja sinulle ja perheelle, on että kävit -
lääketieteellisen Helsingissä ja eri- koistuit sydän- ja verisuonikirurgiksi.
Sitä työtä olet Kuopiossa jo pitemmän aikaa harjoittanut.
Käydäänpä pikkuisen tätä aluetta läpi.
Miten päädyit tähän valintaan, yleensäkin lääketieteeseen?
Mitä matkalla on tullut sellaista, jota haluaisit ohjelmassa tuoda esille?
Kouluni kävin Kotkassa, ns. matema- tiikkalinja Langinkosken lukiossa, -
josta kirjoitin ylioppilaaksi, oli linjana.
Loppuvaiheessa lukiota keskuste- limme luokkatovereidenkin kanssa, -
että kuka mitäkin sitten lukion jälkeen suunnittelee.
Osa, aika monikin, suunnitteli diplomi- insinöörin koulutukseen pyrkimistä -
ja pääsikin. Itsekin ajattelin jossakin vaiheessa mutta sitten mietin, -
että en kyllä insinööriksi, ei ole minun juttu.
Sitten oli eläinlääketieteellinen, että eläinlääkäriksi.
Meillä oli koiria ja eläimet ovat olleet lähellä mieltäni ja sydäntäni.
Sitten tulin järkiini. Ajattelin, että jos olen eläinlääkäriä -
ja lokakuussa, loskan sekaan, Maaningalla lehmä poikii, -
hyppään aamuyöllä autoon ja auttamaan.
En halua. Sitten lääketieteelliseen.
Ihmisten hoitamista voin tehdä. - Joo.
Vaikka tuollaisenakin aikana.
Niin pääsin lääketieteelliseen Helsinkiin.
Sittemmin kirurgiksi, ensin Kotkassa erikoistumista -
ja sitten 2 yliopistovuotta Kuopion yliopistosairaalassa.
Sitten viime vuodet verisuoni-, sydän- kirurgiaa ja verisuonikirurgiaa lähinnä.
Edelleen on kyllä yön selkään hypätty.
Takapäivystys puhelimessa on joskus -
jopa 6-7 kertaa kuukaudessa saattaa olla. - Joo.
Yötöitäkin, ei siitä ole kahta viikkoakaan.
Millaista kun on juuri päässyt hyvään yöuneen ja tulee -
puhelinsoitto, että olisi tällainen tapaus, lähdetkö?
Ikää myöten on entistä raskaampaa. Toipuminen siitä valvomisesta.
Vaikka yö olisi mennyt ihan rikki -
emme automaattisesti voi jäädä nukkumaan aamulla kotiin.
Kerron pienen anekdootin. 2-3 vuotta sitten ensiavun nuori lääkäripoika, -
erikoistuva kirurgi, soittaa KYS:ssä ensiavusta, että täällä on -
kylmä jalka, ei enää liiku, aamuyöllä kolmen aikaan.
Tällainen vanha ukkeli täällä. Sitten hän sanoi syntymäajan.
Olihan hän vanha, ainoastaan vuoden minua nuorempi se potilas.
Silloin heräsin todella, että ok pitää tulla.
Se jalka säästyi, siitä olin iloinen, mutta jäi mieleen se, -
että kyllä sitä työtä vielä saa tehdä. Iloinen olen.
Lääkärin työ, niin kuin sanoit, on sinulle kutsumustyö ja se on -
tänä päivänä, sanotaan näin, että -
ihmiset joutuvat turvautumaan yhä enemmän monenlaisiin asioihin.
Tuntuu siltä, että en tiedä onko sairaudet lisääntyneet vai onko niin, -
että pääsy hoitoon on parantunut. Varmasti potilaskäyntejä on paljon.
Nythän on kova sosiaali- ja terveyspolitiikan murros.
Miten sairaalamaailmakin tullaan jakamaan.
Päivystysten järjestely mutta joka tapauksessa entistä -
parempitasoinen päivystys on tarkoitus läpi Suomen varmistaa.
Läpi vuoden joka hetki. Se on se kova vaatimus -
ja siinäkin olen edelleen osana mielelläni.
Se kysymys on vaikea, että kuinka monessa paikassa päivystetään, -
tehdään leikkauksia, tehohoitoa vaativaa.
Siihen pitää päättäjien osata vastata.
Itse olen ajatellut, että kunta olisi -
sen kokoinen asuinalue, joka järjestää -
läpi vuoden itse julkisen puolen lääkäripäivystyksen.
Sen kokoinen on kunta. - Aivan.
Kaikki mitkä ei sitä tee, eivät ole kuntia.
Eli pitäisi tehdä jonkinlainen remontti. - Kohtalainen.
Lääkärityössä, siinäkin lääkäri joutuu tekemään koko ajan valintoja.
Myös lääketieteellisiä valintoja mutta monia arvovalintoja, jos -
jonossa on paljon ihmisiä niin kuinka nopeasti kukin tulee?
Missä määrin olet tällaisiin kysymyk- siin joutunut ottamaan kantaa?
Ihan koko ajan, joka päivä.
Eräs tärkeimpiä ohjeita näihinkin liittyen oli aikanaan Kotkassa -
vanhempi, nuori erikoislääkäri Reijo Kivivuori kirurgi, -
antoi ohjeen, joka jäi mieleen. Hoida jokaisen potilaan asia -
ja jokaista potilasta niin kuin se olisi sinun lähiomainen.
Olisi sinun isä tai äiti, sisko tai oma lapsi.
Miten haluat, että sellaista ihmistä hoidetaan, joka on sinulle tärkeä?
Se kelpaa ja niin on, jos on kyse potilaan leikkauksesta, -
niin kirurgi tekee sen aina mahdolli- simman hyvin tai määrää -
mahdollisimman hyvät oikeat lääkkeet potilaalle.
Kun tullaan tähän, että millä kiireellisyydellä tämä asia annetaan, -
poliklinikka-aika tai laitetaan leikkausjonoon.
Onko se viikon vai 3 kk sisällä?
Jos se on lähiomainen, niin onko se jo -
ensi viikolla leikkauspöydällä, koska on epäily, että voi olla -
pahanlaatuinen muutos vai kelpaako vasta 2 kk kuluttua.
Se on hyvin yksinkertaista. - Miten koet tällaisen valinnan?
Tiedät sen, että valinta voi olla oikea tai väärä.
Jälkeenpäin on aina viisaus kirkkaampaa, -
sanoi entinen edesmennyt presidenttikin.
Siinä on aina riskinsä -
ja ihan rehellisesti siihen pitää myös myöhemmin suhtautua.
Näillä perusteilla tehdään se valinta.
Katsotaan lähete ja mitä siinä on sanottu.
Sitten joudutaan sen mukaan tekemään tai -
jos aamuyöllä klo 4 aikaan on leikkaus menossa, ja paljastuu -
tilanne, jossa on nyt ratkaistava, miten tästä eteenpäin toimitaan.
Silloin toivoo, että on riittävän hereillä, -
että kun leikkauskertomuksen sanelee, miten tuli tehtyä ja perusteet,
seuraavana päivänä ja viikon päästä, se on yhtä selkeä.
Tässä tilanteessa se on ollut joka tapauksessa -
looginen, järkevä, perusteltu ratkaisu.
Kirurgin ammatissa, erityisesti kun on sydän ja verisuonet, -
niin sillä alueella on paheita kuten alkoholi, tupakka, huumeet.
Sinunkin pöydälle varmasti tulee leikattavaksi ja hoidettavaksi.
Mitä ajattelet, kun näet, että ihminen -
itse on valinnoillaan aiheuttanut elämänsä kunnon tällaiseksi?
Se on vaikea kysymys eettisesti kenelle tahansa lääkärille, -
koska meidän pitää hoitaa ihmistä.
Tiedämme ja joudumme sen sanomaan.
Kysymään esimerkiksi, että miten tuo alkoholin käyttö?
Tupakoinnista ei välttämättä tarvitse, koska se pöllähtää.
En halua koskaan ketään potilaita enkä ketään muitakaan ihmisiä -
pakottaa niin että he joutuvat valehtelemaan minulle.
Jos asia on ihan selvä. Tupakka on vaikea varsinkin verisuonikirurgille.
Se on jokapäiväinen ongelma potilaitten kohdalla.
Joka päivä kohtaan potilaita, joille ainakin suunnitellaan hoitoa.
Joudutaan pyytämään lopettamaan tupakointi.
Sitten jos on hoidettu jalkatilanne hyväksi, amputointi on vältetty -
mutta viimeistään nyt pitäisi saada potilas -
ymmärtämään, että tupakka pitää lopettaa.
Ei kauhean monta vuotta, pari vuotta sitten, -
oli saatu pelastettua 60-kymmenvuotiaan -
hyväkuntoisen miehen jalka.
Lähettelin kotiin kierrolla ja totesin, kun paljastui että hän vielä tupakoi, -
4-hengen huoneessa sanoin kohtalaisen äänekkäästi, -
"Oletteko ihan normaali järkinen?".
Hän ei loukkaantunut, vähän naurahdettiin.
Hän tuli poliklinikalle 2 kk päästä kontrolliin ja oli voitonriemuinen.
Hän oli sen lauseen ansiosta ja herättämänä lopettanut tupakoinnin.
Onnittelin häntä ja kaikki oli hyvin.
Toisessa tilanteessa tuo on riski, käyttää tuollaisia sanoja.
Muutkin ihmiset ovat kuulemassa.
Sieltä saattaa tulla valitus.
Kyse on siitä. Tupakka on yksi, alkoholi on toinen.
Se ei tule onneksi minulle nykyisin enää. Olen hoitanut paljon -
ensiapupoliklinikalla. On tullut alkoholipankreatiitteja siis -
haimatulehduksia, valtaosassa alko- holin aiheuttamia nuorilla ihmisillä.
Se voi tulla lopulta yhdestä varsin pienestä alkoholimäärästä.
Ei ole automaattisesti suhteessa vaan reaktio, joka syntyy haimakudokseen -
jostain syystä. Tietty, riittävä määrä alkoholia, vissiin ilmeisesti -
kaikki saavat, rotat ja ihmiset, maksakirroosin tai maksasyövän.
Se on kova kysymys, tupakka on selvä.
Marlboro-mainosmies aikanaan ratsasti auringonnousuun -
mutta lopulta kuoli... se amerikkalainen... keuhkosyöpään.
Alkoholi, meillä on 40-kymmenvuotias mies -
sairaalavuoteessa aivan keltainen maksakirroosiin menehtymässä.
Alkaa jo tajuntakin himmenemään, koska tulee maksakooma.
Vuoteen vierellä ovat lapset ja omat vanhemmat.
Kaikki murehtivat, ja nyt on kova kysymys minulle lääkärinä, hoitajille -
ja meidän päättäjille:-
Onko tämä nyt paras ja täyteläisin elämä, minkä hän on saanut elää?
Tämän perheen kohdalla, että isä kuolee nyt 40-vuotiaana -
alkoholin jatkuvaan käyttöön.
Jos tämä on näin, niin kaikki on hyvin mutta, jos on jotain mennyt väärin -
ja itse koen, että se on liian kesken jäänyt elämä. - Joo.
Toivon, että voisimme lääkäreinä ja yhteiskuntana vaikuttaa.
Se on arkaluontoinen asia. Se on valtiovallan tietyssä suojeluksessa, -
tämä alkoholi kuitenkin. Se tuo verotuloja.
Sitä suojellaan maailmassa.
Alkoholi aineena ei pääsisi ihmiskäyttöön, jos se olisi uusi aine, -
koska se on varmasti myrkyllinen. - Raamatullisesti synnin vaivat, -
mitkä tulevat yhteiskunnan päätöksen- tekijöiden valinnan seurauksena.
Nyt Suomi on lähes ei kristillinen maa.
Ramatullisia arvoja ei enää pidetä arvossa, -
joilla olisi vaikutusta myös ihmisten valintoihin -
etteivät eläisi tuolla tavalla ja 40-vuotiaina kuolisi maksakirroosiin.
Sinä varmasti uskossa olevana lääkärinä joudut pohtimaan -
sydämessäsi näitä asioita. Tämä koskee monia muita asioita, -
abortit ja monet muut tällaiset eutanasiat. Nämä ovat vaikeita asioita.
Olet joutunut niitten äärellä miettimään. - Nimenomaan.
Eutanasia, abortti erityisesti, nämä kaksi myös.
Ne ovat hyvin vaikeita ja niihinkin liittyy tämä. Eutanasia on tulossa.
Abortti on jo ratkaistu tiettyyn vaiheeseen.
Olemme kuulleet miten meidän ministeriä -
ahdisteltiin ja mihin hän joutui, kun pitäytyi aborttikannassaan, minkä -
kristittynä ministerinä, suomalaisena on omaksunut ja sen sanonut.
Tämä on minusta uskoville rukouksen paikka. - Joo.
Valtiovallan suhde alkoholiin ja sen suojelemiseen -
mutta myös aborttiasia, joka on hyvin selkeä.
Ei kukaan lääkäri tai minä eikä kukaan muukaan lääkäri voi sanoa, -
että lääkäri tai joku biologi, tutkija voi sanoa milloin vasta ihmisestä -
tulee ihminen äidin kohdussa.
Sitä ennen meillä on oikeus lopettaa, tappaa. - Joo.
Se on pitämätön. Eutanasia on kaikista vaikein kysymys -
ehkä, koska tähän liittyy hyvä hoito ihmiselle loppuun asti.
Mikä on hyvä hoito ja hyvä kuolema. Se on tärkeä.
Lääkärin vala kuitenkin kuuluu vielä. Lääkäri tekee edelleen sitoumuksen -
suojella elämää, hoitaa ihmistä.
Juuri tämä, mitä sanoit viimeksi: -
"Suojella elämää" on hyvin laaja asia, -
joka varmasti lääkärin työssä on hyvin ohjaava asia. - Kyllä.
Aika on mennyt taas niin nopeasti, vain pari minuuttia on enää aikaa, -
niin antaisin sinulle mahdollisuuden vapaaseen sanaan.
Voit katsojillemme sanoa, mitä nyt sydämessäsi koet. Ole hyvä.
Katsoja, rakas ystävä.
En tiedä uskotko Jumalaan mutta sen tiedän, -
että Jumala uskoo sinuun niin paljon, että Hän on antanut -
oman poikansa puolestasi ristillä kuolemaan.
Antanut sinulle oikeuden, vapauden ja päätöksenteon -
siihen miten suhtaudut Jeesukseen Kristukseen, joka sanoo, -
että minä olen tie, totuus ja elämä.
Lisäksi sinulla on myös oikeus ratkaista nämä -
tietyt omaan elämään, terveyteen liittyvät kysymykset, -
joihin itse voit vaikuttaa, jotka ovat tutkitusti tosia.
Lääketiede on tutkinut. Tee oikeat valinnat.
Kukaan muu ei voi tehdä niitä sinun puolestasi.
Toivon, että olet viisas.
Toivon sinulle siunausta kuten koko Suomen kansalle.
Päättäjille ja jokaiselle meille tavallisille äänestäjille.
Seurakuntien jäsenille, myös niille, jotka eivät kuulu mihinkään -
kirkkokuntaan tai uskontokuntaan. Siunausta.
Kiitos Voitto Aittola. Aika meni nopeasti -
mutta ehdimme hiukan tuoda esille tällaisia asioita elämästäsi.
Myös pohdintoja, mitä työssäsi joudut tekemään päivittäin ja viikoittain.
Herra siunatkoon sinua ja tulkoon myös kaikki nämä isot -
sote ym. ratkaisut niin, että Jumala saisi johtaa -
ja että tulisi viisaita päätöksiä. Kiitos sinulle. - Kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola